77 



lede Celler og tillige mere langstrakte; Cellerne s — s i V, 12 

 ligge i Opspringnings-Sømmens øvre Ende. Denne ses i et 

 Tværsnit i V, 14; del fremgaar heraf, at Overhudcelierne her 

 ere lavere end udenfor den, og dernæst have de under Over- 

 huden liggende Celler (k) et ejendommeligt mørkt, graaligt Ud- 

 seende, der hidrører derfra, at de ere fyldte med mange, meget 

 smaa Krystalgrupper, som vare særdeles utilbøjelige til at op- 

 løses af Saltsyre. Hos Dioon fandtes lignende Krystalgrupper endog 

 i Overhudcellerne selv; hos Cj/casfandtjeg dem slet ikke. Ellers synes 

 de tre undersøgte Slægters Støvsække ganske at stemme i Bygning. 



Bygningen af Væggen er saaledes ikke lidet forskjellig fra 

 andre Støvsækkes, og det forekommer mig, at vi finde det bedste 

 Sammenligningsobjekt i Sporangievæggen hos Osmundaceæ og 

 Marattiaceæ^ især Anyiopteris ; ganske paa samme Maade finde 

 vi hos disse en Gruppe af særlig tykvæggede Celler om Toppen 

 af Sporangiet , en »Ring«, og ganske paa samme Maade løber 

 der en 2 — 3 Celler bred Stribe af tyndvæggede Celler, mellem 

 hvilke Opspringningen sker, fra denne Gruppe ned over Bug- 

 siden (den mod Midten af den hele Sorus vendende Side) af 

 Sporangiet. Af disse to Familier er Maratliaceernes naturligvis 

 den nærmest Cycadeerne staaende, thi Sporangievæggen er her 

 dannet af flere Cellelag lige som Støvsækvæggen , medens 

 Osmundaceernes kun er dannet af 1 Cellelag. 



Saaledes knyttes Cycadeer og Maraltiaceer ogsaa paa dette 

 Punkt til hinanden. 



Om Støvkornenes Bygning og Spiring har jeg intet 

 væsentlig nyt at meddele. Hos Cycas sphærica fandt jeg kun 

 1 Forkim-Celle, hos Ctjcas circinalis og Ceratozamia sædvanlig 2, 

 sjældent 3. Inderhinden viste sig hos Cycas tydelig tykkere 

 paa det Sted, hvor det Plan, som adskiller de to sædvanlige 

 Forkimceller, støder op til den (Vf, 27). 



Spiringen af Cycas's Støvkorn foregaar paa samme Maade 

 som Ceratozamias efter den af Juranyi givne Beskrivelse, i 



