81 



Derimod har jeg en Rettelse at foretage med Hensyn til 

 de senere Stadier i Archegoniets Udvikling. Mit tidligere Ma- 

 teriale lod mig i Uvished om den Cellekjærnes Skjæbne, som op- 

 rindelig findes i Centralcellens øvre Ende, og førte mig til An- 

 givelsen af en Kanalcelle. Jeg kan nu bedre oplyse dette. Der 

 findes en stor Cellekjærne i de unge Centralceller højt oppe i 

 deres Spids lige under Halsen. I nogle Tilfælde (f. Ex. VI, 8) 

 ligger den saa tæt op til Archegonievæggen, at den kun nedad til 

 ses adskilt fra Centralcellens Protoplasma ved en yderst fin 

 Linie; men for øvrigt er dens Protoplasma langt mindre kornet, 

 langt mere homogent og gulligt end Centralcellens. I andre 

 Tilfælde (f. Ex. VI, 10) ligger den kun ud til Siden tæt op til 

 Archegonievæggen, men er fri saa vel opad til som nedad til; 

 og endelig er der Tilfælde (f. Ex. VI, 11 ug 12), i hvilke den 

 ligger aldeles frit i Centralcellens øvre halsformede Del. I de 

 to første Tilfælde ligger den Fejltagelse nær, at der er 1 — 2 Kanal- 

 celler til Stede, og jeg har undertiden havt Møje med at for- 

 visse mig om, at det var en stor Cellekjærne, der fremkaldte 

 dette Udseende, saa meget mere som den har en stor Nucleolus, 

 der lettelig anses for at være selve Nucleus. 



Senere synker Cellekjærnen dybere ned i Archegoniet; i 

 VI, 13 er den endnu kun kommen lidt neden for Centralcellens 

 Spids ^), men i Fig. 14 ses den endog neden for Midten af 

 Gentralcellen, omgiven af en tilsyneladende koaguleret Protoplasma- 

 masse. Tillige er det af disse Figurer tydeligt, naar man tager 

 deres forskjellige Forstørrelsesgrad i Betragtning, at Cellekjærnen 

 under denne Bevægelse ned i Archegoniet voxer i Størrelse. 



') Dette Stadium er det samme, som jeg tidligere har afbildet (1. c) Tav. II, 

 Fig. 21; det dér med »nc?« mærkede Legeme er virkelig Nucleus, men 

 en Fejltagelse har indsneget sig , i det jeg har troet at se en Linie som 

 afgrænsede det halsformede, øverste Stykke af Centralcellens Protoplasma 

 som en egen, med k mærket Celle. Denne Linie maa være fremkommen 

 ved den Rand, som dannes der, hvor det snævrere Parti gaar over i det 

 bredere, og ved den Forskjel i Gjennemskinnelighed, som dermed følger; et 

 tilsvarende Billede er VI, 9 og 12. 



