130 



skylde Redaktionen af de i nærværende Sendebrev indeholdte 

 Spørgsmaal ^). 



Efter at have betragtet Frederiks forskjellige Forhold til 

 Orienten og dens Litteratur, som de angives nærmest efter 

 occidentalske Kildeskrifter, vende vi os nu til de orientalske, 

 forsaavidt vi i dem finde en nøjagtig Angivelse af Ibn Sab'ios 

 Levnet. 



2) I den arabiske Litteratur have vi to væsentlige Kilder 

 til Kundskab om vor Filosofs Liv, den ene i den Fortsættelse 

 af Ibn Khallikåns Levnetsbeskrivelser, der skyldes al-Kutbi i 

 Værket »Fowd>-al-Wofiåt»-), den anden hos Maqqari^]. Hos 

 den første læse vi: ^^Ahd-el-Raqq b. Ibrahim b. Mohammed b. 

 Nasr b. Muh. Ibn Sab'in, med Tilnavn Quthb ed-Din Abu Moh., 

 født i Murcia 613 H. = 12167 Chr., bekjendte sig til en filo- 

 sofisk Sufisme. Han erhvervede sig et stort Navn ved sin 

 Lærdom i Chemi og Magi; hans Skrifter vare meget udbredte, 

 og han dannede en filosofisk Skole, hvis Tilhængere have 

 Navnet Sabinere. For at give en Forestilling om hans filoso- 

 fiske Meninger fortæller Dhahabi os, at Shejken og Kadhien 

 Taqi ed-Din b. Daqiq el-'Id al- Koshairi fra Manfalut (f. 626 H., 

 d. 702 H.)^) befandt sig en Dag fra Morgen til Aften sammen 

 med Ibn Sab'in og hørte ham da fra Tid til anden udstøde 

 nogle næppe forstaaelige Ord, hvis*Mening han senere havde 

 erfaret at være: »Arninas Søn (o: Profeten) har været meget 

 haard i sin Erklæring, at der ikke vilde komme nogen Profet 

 efter ham«. Har han virkelig, tilføjer Dhahabi, fremført disse 

 Ord, har han opgivet Islam, uagtet de dog have mindre Betyd- 

 ning end hans Forklaring af Gud: <<//a?i er Realiteten af de 



») S. Amari, St., p. 694; Bréholles, c. v., t. V, p. 727, 745, 750; Muratori, 



c. V., t. VIII, p. 228. 

 ==) S. Kahirenser Udgave 1283 H., 1. 1, p. 315— 16. 

 ') Analectes de Maqqari, éd. de Krehl, t. 1,2, p. 590, Nr. 119. 

 *) S. Kowåt al-Wofiat, t. II, p. 305. 



