136 



henhørende til den sufiske eller kontemplative Theologi; Sevilla 

 angives rigtignok her som det Sted, hvorfra han udledede sin 

 Herkomst; hans Død sættes til B69 H. Som hans Discipel an- 

 gives hans omtrent Jævnaldrende Ahu-l- Hasan Ali Shusteri 

 (f 668 H. = 1271 Ch.)i), der skjøndt lidt ældre sluttede sig 

 til ham og tillagde sig selv Titelen '■'^"Abd Ibn es-Sab'in», »Ibn- 

 Sab'ins Tjener ». 



Af alle disse her meddelte Bevissteder, der deriverede fra 

 forskjellige Kilder i alt væsentligt stemme overens, fremgaar 

 det klart, at Ibn-Sab'in havde som Stifter af en filosofisk- 

 .sufisk Skole erhvervet sig et stort Navn i Orienten, tildels ogsaa 

 i Europa, og at ved en filosofisk-theologisk Væddekamp, der 

 ganske passede for det 13de Aarhundredes Aand, en Del saa- 

 danne Spørgsmaal vare udgaaede fra Frederik ildens Hof og 

 naaede til Ceuta, hvor den omtrent 26 til 27aarige Ibn-Sab'in 

 opholdt sig ved Kalifen Abd-ul-Wåhid Kashids Hof og paatog 

 sig at besvare dem. Dette hans Arbejde er da kort efter hans 

 Død besørget udbredt i enkelte Afskrifter af en af hans Disciple, 

 hvem vi foruden Fortalen sandsynligen skylde et intetsigende og 

 forvirret Tillæg til Slutningen af Sendebrevet. Dette sidste hører 

 nemlig til almindelig suQsk Koranfortolkning, behandlende for- 

 skjellige Anthropomorfismer , der tillægges Gud i Koranen, og 

 staar hverken i nogensomhelst Forbindelse med Brevets øvrige 

 Indhold eller passer paa nogen Maade med den maaske noget 

 ungdommelige, men dog efter Aarhundredets Standpunkt meget 

 slræng videnskabelige Karakter, der gaar gjennem de 4 Hoved- 

 dele af Arbejdet, vi nu gaa over til at fremstille. 



1) s. Maqqari c. v., t. I, p. 583, Nr. 114. 



