147 



tages i Betydning »Østen« eller niuligen er en Gjengivelse af 

 det græske (fojtiafioc, (»Østens Filosot'er» eller "Mystikere)'), 

 medens de, som holde sig strængere til den aristoteliske Lære, 

 benævnes " MasshaHna o: uPeripatetikere«, dannet iif det arabiske 

 Verbum «masha», »at gaa omkring«. F)e saakaldte vlshrdqifinn 

 holdt imidlertid paa Aristoteles som deres vigtigste videnskabe- 

 lige Grundlag, men foregav at lære en esoterisk Opfattelse af 

 hans Skrifter, en Anskuelse, der er os bekjendt fra den klassiske 

 Oldtid. 



I sit Svar paa del andet af Kejseren stillede Spørgsmaal: 

 »Hvad er Metafysikens Maal, og hvilke ere dens nødven^ 

 dige Forudsætninger, om den ellers har Forudsætninger <> ? 

 giver Ibn-Sab'in os en Oversigt over det hele System, og vi se 

 den Maade, hvorpaa de aristoteliske Skrifter danne Grundlaget 

 for denne kontemplative Filosofi; vi tillade os derfor her at give 

 et Uddrag af denne Fremstilling: 



.\Ietafysiken eller Theologien^) angiver den Vej, der fører 

 Mennesket til Granskning over det, som ligger hinsides den 

 sanselige Verden, og over Tilværelsens Endeaarsag; dens For- 

 maal er efter de gamles Opfattelse Menneskets Udvikling til 

 Fuldkommenhed og dets Lyksalighed, medens alle andre Viden- 

 skaber kun tjene til at udvikle den menneskelige Fornuftevne, 

 bevare Sundheden af den legemlige og aandelige Natur og for- 

 berede de Midler, der lede hertil. Idet altsaa efter Oldtidens 

 Filosofer det absolute gode hviler i Gud, og den højeste 

 Lyksalighed bestaar i at naa til Kundskab om ham, afhænger 

 enhver Nydelse af denne Kundskabs Grad og vor Udvikling af 

 det Maal, i hvilket vi finde Gjenstanden for vore Undersøgelser; 

 for at naa hertil have vi Sjæl, Fornuft og Oranshning nødig. 

 Efter Sufikernes Anskuelse er Metafysikens Formaal at naa 

 til Kundskab om Guds absolute Enhed, idet enhver anden 

 Videnskab kun tjener til at angive Vejen hertil. Oldtiden har 



M S. Cod. Bodl. fol. 309 r., lin. 10 flg. 



