loO 



mindelige Fornuft. Det er denne, en umiddelbar Frembrinselse 

 af det guddommelige, der udgjør Menneskets sande Væsen og 

 or Maalet for dets hele Udvikling, idet Begrebet Menneske om- 

 fatter Sjælen som Substratum og Foreningen med den alminde- 

 lige, aktive Fornuft som Mulighed'^]. Denne Fornuft, omfattende 

 alle Videnskaber, er den nødvendige Forudsætning for Men- 

 neskets Udvikling til Fuldkommenhed; dens forskjellige Former 

 udstrømme fra Gud lige fra det første Trin ved Legemets For- 

 bindelse med Sjælen indtil det sidste ved Forbindelsen med den 

 aktive og universelle Fornuft, til hvilken højeste Udviklingsgrads 

 Opnaaelse alle andre Videnskaber kun tjene som .Midler, lige- 

 som igjen denne hele Udvikling er underordnet Menneskets Lyk- 

 salighed som sit Maal. 



Efter det foregaaende deltes Filosofien i theoretish og 

 ■praktisk -). 



A. Den theoretiske Filosofi omfatter 3" Dele: 



L Naturvidenskab eller den laveste Videnskab; 

 IL Mathematiken eller den mellemste Videnskab; 

 IIL Metafysiken eller Gudsvidenskab, den højeste Videnskab. 



Hver af dem er igjen underdelt: 



I i 1) Læren om Elementerne, 2) om Dyret, 3) om Planten; 

 11 i 1) Læren om Tallet, 2) Geometri, 3) Astronomi, 4) Musik; 

 ill i 1) Læren om Guds Enhed, 2) om Guds Egenskaber. 



B. Den praktiske Filosofi omfatter ligesaa 3 Dele: 

 1. Ethiken eller Moralen; 



IL Familie-Husholdning; 

 III. Statshusholdning. 



1 næsten alle disse Videnskaber har Aristoteles efterladt os 

 Skrifter foruden det allerede omtalte i 9 Afsnit inddelte Hoved- 

 værk Organon, nemlig: 



1) Smlgn. Zeller, die Philos. d. Gr., 11,2, p. 134 flg. 



*) Om denne Inddeling, der stammer fra de senere Peripatetiiiere og neo- 

 piatonsiie Fortoliiere, s. Zeller, 11,2, p. 123. 



