153 



der ere behandlede i Filosofien og af Ashariternes Theologer 

 i de forskjellige Skoler. Sufikeren vinder den Overbevisning, at 

 Mangfoldigheden er . indeslutlet i Knhedens Væsen , som ene 

 existerer ved sig selv, og hvem alt skylder sin Tilværelse. Idet 

 han da vender tilbage til Verden, hvorfra han tog sit Udgangs- 

 punkt, opgiver han nu baade den synlige Verden og Guds Re- 

 flex i denne Verden. Efter at have erhvervet Erkjendelsen af 

 Intetheden i all det, han har opnaaet af de præliminære Viden- 

 skaber, hører han det absolutes Stemme i sit Inderste: ^^Alt, 

 som er til, forgaar, med Undtagelse af Herrens Aasyn i For- 

 herligelse^^ (Sur. XXVIII v. 88). Han har da naaet den Tilstand, 

 hvor Gud levendegjør ham og beaander ham med Ordet: "Herren 

 er Begyndelsen og Enden; han er synlig og skjult« (S. LVII 

 V. 3), Han har da endt sit Kredsløb; ved at gaa ud fra 

 Verden var hans Formaal at nærme sig Gud, og ved at vende 

 tilbage med Overbevisningen om dennes Intethed har han fundet 

 ham. Som søgende ved Hjælp af Videnskaben var hans Tale: 

 «Jeg ser intet undtagen Gud bagved altn\ som holdende paa 

 sin egen Bevidsthed, uden at have naaet Foreningen med det 

 absolute , var den: ^<Jeg ser i alt samtidigen Gud«; efter at 

 have opgivet Verden og sin egen Sjæl kan han bruge det Ud- 

 tryk: "Jeg ser intet undtagen Gud foran det hele«^). Vor 

 Filosof vender imidlertid tilsidst tilbage til sit Standpunkt som 

 Bekjender af Islams Determinisme. Idet han nemlig slutter 

 med at undersøge Menneskets Forhold til det evige og absolute 

 Væsen samt Muligheden for den enkelte at naa gjennem Viden- 

 skaben eller det saakaldte præliminære til Forening med Gud, 



^) Vi se her en Gjenlagelse af Neoplatonikeren Plotins (f 270 Chr.) System, 

 der, med UdsleUelse af Aristoteles's mellem Form og Materie bestaaende 

 Dualisme, henførte alt til det eneste Væsen, Gud. Da den menneskelige 

 Tanke ikke formaar at naa til Begrebet af dette Væsen , hæver han sig 

 gjennem Ekstasen, en guddommelig Naadegave, hertil; denne overgaar 

 enhver Beskrivelse og kan kun fattes øjeblikkeligen, idet den forsvinder 

 ved at objektiveres {k'xazamg et ardojatg), jvnf. Gjengivelsen af Philon's 

 System hos Vacherot, hist. crit. de l'école dAlexandrie, 1. 1, p. 142 flg., 156. 



