161 



gerne hos et Væsen, der er hegavet med virtuelt Liv»^), livilken 

 Forklaring har bragt rortolkerne i Vildfarelse, idet man har 

 villet lade den gjælde udelukkende om den fornuftige Sjæl og 

 deraf sluttet, at efter Aristoteles denne sidste gaar tilgrunde 

 med Legemel; den tjener nemlig efter del foregaaende til at 

 fuldstændiggjøre Legemel, som ved denne faar Evne til spontan 

 Bevægelse, der mangler hos den vegetative Sjæls Former. Det 

 besjælede Legemes Bevægelsesevne udledes af en naturlig 

 Sammensætning af Elementer, og denne Art Sjæl, der er Pro- 

 dukt af denne Sammensætning, gaar tilgrunde samtidigen med 

 Legemets Opløsning efter denne Slulningsformel: «ethvert sam- 

 mensat Legeme opløses i sine Elementer; Sjælen er et sammen- 

 sat Legeme, altsaa gaar den tilgrunde ved Opløsning'«. Man 

 har imidlertid ikke bemærket, at Aristoteles kun taler om Sjælen 

 som Fælleshegreh, ikke om den fornuftige Sjæl alene, hvis Udøde- 

 lighed han hævder paa andre Steder. Det er Sjælen ene som Ud- 

 tryk for den spontane Bevægelse, Aristoteles bestemmer med den 

 anførte Definition: »Den fuldstændiggjor det naturlige Legeme 

 hos et Væsen, som er begavet med virtuelt Liv". Dyret og Mennesket 

 ere nemlig istand til at frembringe en vilkaarlig Bevægelse, der 

 er af en ganske anden Art end den lovbundne naturlige, f. E. 

 en Stens Fald ved Tyngden, og som frembringes af den dyriske 

 Sjæl gjennem Sener, Muskler og legemlige Organer ved Hjælp 

 af Varmen. Bvis denne Evne havde sit Udspring ene fra Legemet, 

 vilde den ikke kunne give dette en Bevægelse til en Side frem- 

 for en anden, endnu mindre i alle Retninger. Vi slutte altsaa 

 heraf, at Sjælens Virksomhed er dobbelt-): den er at betragte 

 som en Legemet inhærerende Egenskab, der ikke sætter noget 

 enkelt Organ, men Legemets Helhed efter de naturlige Love i 

 Bevægelse; den anden er et nyt Tillæg til det naturlige Legeme, 



^) Denne Definition synes at være en OversæUelse af Aristoteles's Udtryk: 

 <l^'0)rrj eazf^ éyrs/.é/sta ij -piuTr^ owp.a'oq ^ucixou d'j>d/j.£i ^(otj> ^/o>tos, 

 cfr. Zelier, c. v., t. II, 2, p. 371. 



*) S. Cod. Bodl. fol. 332 r., lin. 4 inf. 



