164 



intelligible) er den en usammensat og ulegemlig Substants, som 

 imidlertid først naar sin Fuldkommenhed i Udvikling ved For- 

 ening med den universelle og aktive Fornuft. Det intelligible 

 kan ikke være indeholdt i Sanseverdenen elier i et materielt 

 Subsirat; idet denne med Sjælen forenede Fornuft har en ganske 

 anden Natur, vedbliver den efter Døden, er ikke underkastet 

 Opløsning, men begrunder Menneskets sande Væsen ^). Ordet 

 "Nathq» (Dømmekraft, Tale), hvormed dette Væsens Funktion 

 betegnes, udtrykker ikke alene den medfødte oprindelige Fornuft, 

 men ogsaa den i Verden udviklede, som ogsaa kaldes deriveret 

 Fornuft-). I denne Sjæl Onde vi virtuelt indesluttede Begreberne 

 for alle i Verden existerende Væsner, og den kaldes Fornuft, 

 idet den modtager disse Former og gjennemtrænges af dem; 

 i denne sidste Tilstand faar den ogsaa Navnet uNathq« 

 (o: Dømmekraft). Vi bestemme da Sjælen som en aandelig 

 Substants, usammensat og forskjellig fra Materien, ildagtig, in- 

 telligent og aktiv efter sin Natur. »Nathq« kaldes dens spe- 

 cielle Form, ved hvilken den bestemmes som Evne til at granske 

 over hver Gjenstands skjulte indre, og den indlager da en Plads 

 mellem den medfødte og den erhvervede Fornuft; med denne 

 angiver den Væsnernes Grund, danner i sig disses Begreber og 

 gjør dem tydelige ved Ordet. — «Det er denne Sjæl» , slutter 

 Ibn-Sab'in sin Fortale^), «som her nærmere skal undersøges 

 efter Dit Spørgsmaal, o Fyrste, og for hvis Evighed Du ønsker 

 Bevis. Den er evig, forgaar aldrig og forandrer ikke sin Natur; 

 Døden tverlimod forøger dens Skjønhed og Glans, idet den 

 giver den den sande Fødsel. Efter at Døden har opløst alt, 

 som er sammensat, og bragt alt tilbage til Elementerne, vender 

 Aanden tilbage til sin aandelige Tilstand, og Legemet til Ma- 

 terien , men det aandelige forgaar aldrig paa Grund af sin 



») s. Zelier, c. V., II, 2, p. 440—42, 456, 464 flg. 



^) Det arabiske Udtryk "Nathq« ( -_o to \ ) er sandsynligen en Gjengivelse af 



det aristoteliske åidvoia eller XoyKjiioq. 

 ') S. God. Bodl. fol. 335 r— v. 



