166 



lang Tid ubestemt svævende mellem begge Anskuelser, viste 

 senere Betænkelighed og erklærede sig tilsidst for Sandheden 

 efter Sufikernes Lære^. «I det hele», slutter Forfatteren, 

 «findes der næppe nogen ældre eller nyere Filosof foruden de 

 allerede omtalte, der ikke enten fra Begyndelsen har antaget 

 Sjælens Udødelighed eller idetmindsle senere er kommen tilbage 

 hertil». 



Ibn-Sab'ln meddeler os nu 8 Beviser for Sjælens Udøde- 

 lighed, af hvilke her som Exempler blot gjengives et Par, idet 

 vi indskrænke os til at betegne de andres Karakter^): 



1ste Bevis, hentet fra den sanselige Opfattelse; 

 2det — — Menneskets gradvise Udvikling; 



3die — — Forskjellen mellem den dyriske og for- 



nuftige Sjæl ; 

 4de — — Menneskets Natur som sammensat af to 



forskjellige Substantser; 

 5te — — Betragtningen af Livets og Dødens væ- 



sentlige Natur; 

 6te — — Drømmeverdenens Abstraktioner; 



7de — — Sjælen som Beflex af det Guddommelige; 



8de — — Sjælen som enkelt og usammensat Sub- 



stants, hvis Skabelse ligger udenfor 

 Tiden. 

 Det 3die Bevis lyder saaledes: 



Den menneskelige eller fornvftige Sjæl er forskjellig fra den 

 dijrishe] den første er begavet med Viden, Handling og aande- 

 lige Fortrin; den er afholdende i legemlige Nydelser, men be- 

 gjærlig efter aandelige. Den anden derimod har ingen Viden 

 eller aandelig Modtagelighed; den afholder sig ikke fra det onde, 

 attraar ikke del gode og er ude af Stand til at opfatte noget. 



1) Om al-Faråbi's Meninger s. Munk, mélanges, p. 347 flg. 



2) S. Cod. Bodl. fol. 336 r — 338 V. Disse Beviser for Sjælens Udødelighed 

 synes ligeledes hentede fra Plotin, smlgn. Vacherot, c. V., t. 1, p. 540. 



