168 



enhver materiel Form. Ved Døden slutter altsaa Sjælen sig 

 til de ideale Former og Legemet til Materien^). 



Hermed er da Kejserens Spørgsmaal om Sjælens Udøde- 

 lighed og Beviserne herfor besvaret. Efter endnu at have anført 

 adskillige Besissteder af Pentateuken, Psalmerne, det nye Te- 

 stamente og apokryfiske Bøger, men i en Form, der næppe 

 gjør det muligt al eftervise, hvilke Steder han har tænkt, endelig 

 ogsaa af Koranen (S. 50 v. 21), at have citeret blandt Oldtidens 

 Filosofer Plato, hvis Dialog uKriton« synes at være antydet 

 med det fordrejede Navn « Krintlnds <> ((j^'ul2ij.'i\)-) , Sokrates, 

 og endelig omtalt Aristoteles's tre Bøger '-de anima» , gaar 

 han over til Behandlingen af den sidste Del af Spørgsmaalet: 

 • i hvilke Punkter afviger Aristoteles fra Alexander Aphro- 

 disius » ? 



Med Hensyn til Sjælen bemærker han da^), at denne be- 

 sidder en dobbelt Evne: en aktiv og en passiv. Den første 

 vækker Begreberne, der allerede virtuelt ere tilstede, den anden 

 modtager disse Begreber og assimilerer dem med sit Væsen, 

 saa at vi fatte Existentsens Totalitet og erhverve hermed en ny 

 Form, som saaledes udviklet har Navnet »aktiv Fornuft«. Efter 

 Aristoteles i »de anima« og alle Fortolkere bliver denne aktive 

 Fornuft tilbage efter Døden og er evig. Med Hensyn til den 

 passive Evne hersker derimod Uenighed; Theophrasf^) , Themi- 

 stius og de gamle Peripatetikere paaslaa, at den er evig, hvor- 

 imod Alexander Aphrodisius^)^ Amhetas el- Ankåli (Jambhchus?^) 



') Smign. til dette Bevis Zelier, c. V., t. II, 2, p. 273. 



2) Istedetfor •Kriiithiås« kunde man ved en let Forandring af de diakritiske 

 Punkter ogsaa læse: »Ifritliias«, der kunde synes at antyde Platos Dialog 

 • Phædrus". 



3) S. God. Bodl. fol. 3 iO r. 



*) Om Theophrast, omtrent samtidig med Aristoteles, s. Zelier, c. V., t. II, 2, 



p. 442 not. 3 og p. 640 Og., 676—80. 

 5) Om Alexander Aphrodisius's Lære om Sjælen, s. Zelier, c. V., t. III, I, 



p.711 flg. 

 ^) Det her i Haandskriftet forstyrrede Navn antager jeg at betegne Jamblichus 



fra Chalcis, d. A. 330 under Konstantin, s. ibd., t. III, 2, p. 639 flg. 



