172 



flydelse paa denne Religion; disse ere da i en noget senere 

 Tid blandede sammen med den neoplalonske FilosoQ, der 

 allerede langt tidligere havde optaget et lignende fremmed Ele- 

 ment i sin Udvikling, og hvis Paavirkning begynder at gjøre sig 

 gjældende med Avicenna og naar sit Højdepunkt med Gazzåli, 

 Ibn-Bddja Og Ibn-ThofpAl. Til det ældre Navn Peripatetikere 

 (Masshåun) slutte sig da de saakaldte «lshråqiun» (udledet af 

 Ishråq, « Østen«, eller muligen deriveret af det fra græsk over- 

 satte (fcuziatxoQ)^ der igjen ofte blandes sammen med den i den 

 ældste Tid forekommende Benævnelse «Suflkere». I deres Sy- 

 stem sætles Islams Gud istedetfor det svævende aristoteliske 

 Gudsbegreb, men forøvrigt er i det væsentlige det hele fælles 

 Grundlag bevaret efter Plato og Aristoteles. De himmelske 

 Sfærer bevæges efter den aandelige Attraktions Love mod det 

 højeste og evige Væsen, som har ladet udstrømme til enhver 

 jordisk Skabning en Higen efter at hæve sig til en Grad af Ud- 

 vikling, der ligger højere end dens øjeblikkelige Tilstand; kun 

 Mennesket, der omfatter i sit'lndre en JMikrokosme, besidder 

 ved en Naadegave af Gud Evne til en evig Beskuelse af ham 

 hinsides og til en øjebhkkelig Nydelse af denne Salighed gjen- 

 nem Ekstasen her paa Jorden. At denne Lære ved at gjøre 

 Gud immanent i Verden og i Mennesket staar i næsten dia- 

 metral Modsætning til Islams transcendente Gudsbegreb, der i 

 det højeste er i Stand til at udvikle en theistisk FilosoQ, er ind- 

 lysende nok; man har vel anstillet forskjellige Forsøg paa at 

 knytte den til denne Religions Udvikling gjennem Askesen, der 

 da skulde have udviklet sig under Abbasiderne som en Reaktion 

 mod det om sig gribende luxuriøse Verdensliv, men denne hele 

 Belragtningsmaade, der forgjæves søger sin Støtte i foregivne 

 Traditioner fra den ældste Tid, kan kun anses for en mislykket 

 Bestræbelse af denne Læres Tilhængere efter at hævde en reli- 

 giøs Orthodoxi, de ikke vilde opgive, enten bevægede af Frygt 

 for Forfølgelse eller hildede i Vanens Magt. At en theologisk 

 Fortolkning til forskjellige Tider er i Stand til at frembringe 



