176 



en relativ Gyldighed i Sammenligning med Livets absoliite For- 

 maal, Forening med det absolute og evige. Efter at Sufikeren 

 er kommen til Vished om Koransprogets Gyldighed: «Alt, som 

 er iil^ forgaar med Undtagelse af Herrens Åasyn i Forherligelsen ^ 

 indser han, at Opnaaelsen af dette Maal kun i forsvindende Grad 

 afhænger af hans egne Kræfter; det hviler ^^v(\ forudbestemt fra 

 Evighed i Quds Flan. — Kategorierne ere evige Væsensattri- 

 buter ., der gaa forud for hele Skabelseti , og kunne aldrig blive 

 Gjenstand for nogen Undersøgelse med Spørgsmaalet «hvorfor 

 de ere«? — Den fornuftige Sjæl endelig — bortset fra den af 

 Alexander Aphrodisius optagne Forskjel mellem en passiv og 

 aktiv Evne — vender som den fra Evighed i Gud hvilende 

 iSubstants tilbage til sit Udsjn-ing. Idel vor Forfatter imidlertid 

 her efter Aristoteles indfører flere Bestemmelser i Sjælens Ud- 

 vikling: den hylishe. den virtuelle og den i sin Verdensudvikling 

 med Viden begavede Sjæl, lader han os uden bestemt Svar med 

 Hensyn til sin egen Opfattelse af denne Inddeling. Følger heraf 

 en Gradsforskjel i det hinsides Sjæleliv i Gud, og deler han en 

 af sine Forgængeres, Ibn-Thofeils, Anskuelse^), at Sjælens Til- 

 intelgjørelse med Legemet kan blive en mulig Følge af et 

 Menneskeliv? 



Idet Mysticismen slutter sig som mer eller mindre sygelig 

 Udvikling til enhver dybere religiøs Anskuelse, er del ganske 

 naturligt, at vi finde ensartede Ytringer af den overalt blandt 

 Jøder, Kristne og Muhammedanere, kun med de Forskjelligheder, 

 hver enkelt Religions Karakter medfører. Trangen til al hæve 

 sig ud over Jordelivets Tryk, selv om kun gjennem Øjeblikkets 

 Ekstase, til Forening med det absolute og evige, at trænge 

 gjennem den stykkevise Opfattelse af Mangfoldigheden til Er- 

 kjendelse af Enheden gaar paa samme Maade gjennem al My- 



') Philosophus autodidactus s. epistola Ebn Tophaili Oxonii, 1671, p. 169. 

 • Han saa Væsner, som fremstod og forsvandt, formedes og opløstes 

 igjen«. 



