177 



sticisme^). Vor Filosofs Syslem er, fraregnet enkelte mindre 

 viglige DifTerentspiinkter, i sin væsentlige Helhed allerede frem- 

 stillet af Middelalderens berømte Skolastiker i det Xlle Aarh. 

 Avicebron, hvis sande Navn er Salomon b. Gebirol, Forfatter til 

 del filosofiske Arbejde u77ieq6r khajimo (Livets Kilde), der nu kun 

 findes i hebraisk Oversættelse, og hvis omhyggelige Undersøgelse 

 ved S. Munk oftere er benyttet i denne Afhandling. Den store 

 Lighed mellem begge forklares vel lettest ved, at de begge 

 slutte sig til den neoplatonske Retning, idet nogen umiddelbar 

 Forbindelse er umulig at paavise. At finde Analogier hos Ibn- 

 Sab'ins kristne Samtidige, St. Bonaventura og Thomas af Aquino"^), 

 eller hos Efterfølgerne i det XlVde og XVde Aarh. vil ikke 

 være vanskeligt. Sammenlignet med de ældre arabiske Peripa- 

 tetikere , besidder vor Forfatter kun en ringe Originalitet, men 

 som Bidrag til Opfattelsen af et Afsnit i Middelalderens Litte- 

 ratur, hvor under den store Kejser Videnskabens Gjenfødelse 

 udbredte sin første Morgenrøde, antager jeg, at denne kort- 

 fattede Skizze over et Værk af den sidste Repræsentant for den 

 arabiske Eklekticisme kan have sin Berettigelse, og jeg har 

 derfor gjort hans Afhandling om Sjælens Udødelighed til 

 Gjenstand for et større Arbejde. Hans Fortrolighed med Ari- 

 sloteles's Skrifter og en Del af den senere alexandrinske Ud- 

 vikling synes med god Grund at have skaffet ham Prædikatet 

 uSuJiker efter Filosof ernes System«. 



1) Man sammenligne f. E. Philos Anskuelse, at Mennesket naar gjennem 

 Ekstasen til Guddommens Lys; det opgiver da sin Personlighed og træder 

 ud i korybantisk Afsindighed, idet det menneskelige Lys forsvinder i det 

 guddommelige, jvnf. Zeller, c. V., t. III, 2, p. 364. 



*) Smlgn. Ozanam, Dante et la philosophie catholique au Xlll^m« slécle, 

 p. 94— 97 og 346. 



