186 



iiiris atque imperii Ilomani esse). Men højst paafaldende, ja i 

 Virkeligheden utroligt, er det dog, at Kommunen skulde kalde 

 sig selv privat lige over for sit eget Tempel, hvis nærmeste 

 Værge den selv netop er, medens Romerstaten kun træder til, 

 naar den ikke opfylder sin Forpligtelse. — Nej, Sagen er, at 

 Ordet privatus her ikke modsættes publicus, men communis; 

 det er det samme som proprius eller, for at bruge et mere 

 stringent Udtryk, som privus. Da denne Mur sagtens ikke, som 

 Regelen var paa Landet, har staaet 1 Fod fra Grænseskjellet 

 (se Gaius i Dig. X, 1, 13), men som det var Skik i Byerne har 

 stødt umiddelbart op til Naboens Grund eller Nabohusets Mur, 

 har man ikke fundet det overflødigt udtrykkelig at udtale, at det 

 ikke var nogen fælles Mur, men Kommunens udelukkende Ejen- 

 dom, og at Naboen ingen Del havde i den, hverken Forpligtelse 

 til at vedligeholde den eller Lov til at foretage Forandringer ved 

 den, hugge Huller til Bjælker ind i den eller andet lignende. 



3. 



Omtrent 20 Aar efter at de to berømte Broncetavler med 

 de store Stykker af Kjøbstadslovene fra Salpensa og Malaca 

 bleve fundne i Nærheden af Malaga^), dukkede et lignende Fund 

 op ved Osuna, en lille By i Andalusien omtrent 10 geografiske 

 Mile O. S. O. for Sevilla. Det var 3 Broncetavler, skrevne paa 

 samme Maade som de nys omtalte og indeholdende Kapillerne 

 91—106 og 122 — 134 af en lignende Kjøbstadslov. Stedet, 

 hvor de vare fundne, og de nærmere Omstændigheder ved 

 Fundet kjendes ikke; Finderen bevarer en haardnakket Tavshed 

 i denne Henseende, og Rygtet vilde vide, at der vare fundne 

 mange flere Tavler af samme Slags — nogle sagde 15, andre 



') Se Oversigt 1862, S. 42 ff. 



