190 



Cæsars Befaling og Antonius' Lov er udstedt (data) af de første 

 Anlæggere, er os ikke opbevaret i en samtidig Opskrift; Skriften 

 viser tydelig, at Tavlerne hidrøre fra Slutningen af 1ste Aarh. 

 efter Chr, ligesom Tavlerne fra Malaca og Salpensa. IVlen 

 Malacas og Salpensas Love ere givne paa denne Tid, da de fra 

 skatskyldige bleve gjorte til latinske Kolonier (se Overs. 1862, 

 S. 44 f.); i Lrsos eller Col. Genetivas statsretlige Forhold er 

 der ingen Forandring foregaaet; den var romersk Koloni fra 

 Aar 44 f. Chr., og naar disse Tavler ere over 100 Aar yngre, 

 maa Omskrivningen skyldes en særlig Grund, som f. Ex. at den 

 Bygning, hvorpaa de oprindelige Loviavler vare opslaaede, er 

 brændt, og Tavlerne maatte fornyes. 



Denne Omskrivning spores ikke blot i Haandskriften , men 

 ogsaa i selve Gjengivelsen af Texten , hvori der foruden 

 almindelige Skrivfejl ogsaa findes Fejl, der vise, at Skriveren 

 ikke tilbørlig har forstaaet eller i alt Fald ikke har talt korrekt 

 Latin, saasom Kap. 66 : «vacatio sacro sanctius esto«, Kap. 95, 

 v. 16: «'cui ei quae res'> for »qui ei cuia res», v. 23 og 34: 

 "feriae dedicales« for wdenicales«, og, hvad der især er paa- 

 faldende, den almindelige Formel «pecuniae qul volet petilio 

 esto" med Underforstaaelse af Demonstrativet ei, staar kun én 

 Gang rigtig, Kap. 75, ellers altid «cui volet«, en Attraktion, 

 som det korrekte Sprog ikke kunde vedkjende sig, se Kap. 61, 

 81, 92, 93, 97 og 104. 



Men endnu værre bliver Forholdet, naar man kommer til 

 den sidste Tavle (Kapitlerne 122 — 134), som vi hidtil slet ikke 

 have taget Hensyn til. Selv det Ydre er forskjelligt. Haand- 

 skriften er en anden, og medens de andre Tavler ere 0,59 Metre 

 høje, er denne 0,60. Texten er saa fuld af Gjentagelser og 

 Vidtløftigheder og af usammenhængende Konstruktioner, at 

 man næppe i nogen antik indskrift vil finde Mage dertil. Dette 

 er heller ikke undgaaet Mommsen, se Ephem. ep. II, p. 121 f. 

 Han mener, at denne Tavle hidrører fra en endnu senere Tid 

 end de andre, og at man, da en Omskrivning af den sidste 



