191 



Del af Loven af en eller anden tilfældig Grnud blev nødvendig, 

 har interpoleret den stterkl. Denne Korklaring forekommer 

 mig aldeles nlilstedelig. Jeg knnde forstaa, al man nnder 

 forandrede Forhold forklarede ældre Udtryk med nyere eller 

 snpplerede, hvad der syntes at mangle, skjøndt jeg ikke ret 

 fatter, hvorledes dette knnde gaa an i en anlhenlisk Lovtext; 

 men en .Masse Tilsætninger, der slet ikke gjøre andet end at 

 forlænge Sætningen og gjøre den nklar , og som ej engang 

 bringes i tilbørlig grammatisk Forbindelse med det øvrige, fore- 

 kommer mig ikke at vidne om en Omskrivning i en Tid, da 

 Loven endnu var Lov, men om et slet udført moderne Falskneri. 

 Mommsen har gjort opmærksom paa ét Tilfælde. 1 Kap. 61, 

 75, 81, 92, 93, \)1 og 104 staar den bekjendte Formel "eiusque 

 pecuniae qui volel petitio persecutioqiie esto« rigtig med Und- 

 tagelse af, at der, som ovenfor omtalt, i Almindelighed skrives 

 cui for qui; men paa den sidste Tavle hedder del Kap. 125, 

 126, 128, 129, 130, 131 og 132: »eiusque pecuniae cui eorum 

 volel recuperalorio iudicio aput Hvirum praefectnmve actio 

 petitio persecutio ex hac lege ius poteslasque esto.n I Kap. 130 

 tilføjes endnu «interregem« efter « Hvirum ». Hvis dette var 

 rigtigt, burde det naturligvis have staaet ogsaa i de andre Ka- 

 pitler; men del kan ikke være rigtigt; en Interrex er i Kejser- 

 liden uhørt og utænkelig. Om «recuperatorio iudicio» er rigtigt, 

 vover jeg ikke at afgjøre, men i saa Fald har del været noget, 

 der fulgte af sig selv, siden det ikke stod paa de foregaaende 

 Tavler, og den hele Tilsætning er aldeles unyttig. Aldeles 

 utilladeligt er det uden al grammatisk Forbindelse tilføjede «ius 

 poteslasque estO". Det er et ubehjælpeligt Laan fra den ægte 

 Del af Loven, hvor der staar rigtigt Kap. 62 "habere ius pote- 

 slasque eslo». Kap. 66 "habendi i. p. e.» og "spectare i. p. e.«, 

 Kap. 99 "ducere i. p. e.»; to Steder er det unægtelig overflødigl, 

 Kap. 100: «ita ea aqua utatur, quot sine privali iniuria Hat, ius 

 poteslasque esto» og Kap. 103: "itque ei s. f. s. f. 1. i. p. que e.», 

 d. e. «sine fraude sua facere liceto«, hvis ikke L bør udelades 



