193 



polation. I Kap. 127 slaar "magistratus, qui provine. Hispaniar. 

 ulteriorem Baelicae praeeril obtinebit. » Andalusifiti hed paa 

 Cæsars Tid flispania uUerior, men fra Flaviernes Tid Baetica; 

 del kunde altsaa lænkes, at man ved den senere Omskrivning 

 havde tilføjet del nye Navn; men hvorfor saa tilføje et nyt 

 Verbum «praeerit»? og hvorfor putte dette "Baeticae praeerit" 

 ind imellem den anden Sætnings Objekt og Prædikat, saa at 

 enhver grammatisk Forbindelse bliver umulig? 



Bealitelsfejl ville vi være forsigtige med at tale om, thi 

 man vilde maaske svare, at det kan være paa Grund af mangel- 

 fuld Kundskab til Forholdene, at noget forekommer os fejlagtigt 

 uden at være det. Dog maa man uden Tvivl give Mommsen 

 Ret i at, naar det i Kap. 128 paalægges den øverste Embeds- 

 mand at vælge magistri fanorum, er der ingen \lening i at sætte 

 aedilis ved Siden af llvir. Om interrex i Kap. 130 har jeg alle- 

 rede talt. Men det mest mistænkelige ved hele denne Tavle er 

 i Grunden det, at den slet ikke indeholder noget nyt, at alt er 

 en (overordentlig slet udført) Sammensætning af andensteds fra 

 kjendte Stumper. 



Det maa indrømmes, at der ogsaa i den Del af Loven, om 

 hvis Ægthed vi ingen Tvivl have, ikke er hvad vi vilde kalde 

 god Orden imellem Kapitlerne; men saa galt er det dog ikke, 

 at et Kapitel, der er en ligefrem Fortsættelse af et andet, skulde 

 komme 20 Kapitler bagefter. Dette bliver Tilfældet, hvis den 

 sidste Tavle er ægte. Kap. 105 foreskriver, hvorledes der skal 

 forholdes, naar nogen vil anklage en Decurion for at være 

 uværdig til at beklæde sin Plads. Kap. 124 (paa den sidste Lov- 

 tavle) foreskriver, at hvis Anklageren er en Decurion, og han 

 faar den anklagede dømt, kan han, om han vil, indtræde i hans 

 Plads. Man ser, de to Kapitler burde slaa sammen. Læseren 

 vil med det samme lægge Mærke til en uhyre Forskjel i Stilen. 



Til Slutning ville vi bede Læseren sammenligne Kap. 97 

 med Kap. 130, og det ikke blot Stilen, men ogsaa Indholdet. 

 De handle begge om det samme, nemlig om hvem der maa ud- 



