4^ 42 ,^ 



sondres som en egen Stamme og de øvrige sammenfattes under 

 den nye Benævnelse uEukyphotesn. Under Benævnelsen Rep- 

 tantia sammenfattes saa alle de andre Grupper [Homaridæ, 

 Eryonidæ, Loricata, Thalassinidæ , Anomala og Brachyura). 

 Som særlig interessant fortjener at fremhæves Forfatterens Under- 

 søgelse af Ampliion og hans Fremstilling af denne som en 

 sandsynlig Larve til PolychelesSl^giQn^ der ved de senere Dyb- 

 havs-Undersøgelser er bleven os bekjendt i flere Arter, og hvis 

 Identitet med den fra Juraformationen bekjendte Slægt Eryon 

 derved næsten er sat udenfor al Tvivl; ligeledes hans Analyser 

 af den noget besynderlige Slægt Leucifer^ der vistnok godtgjøre 

 Rigtigheden af den allerede fra anden Side antydede Opfattelse 

 af den som en modificeret Sergestes. Naar vi hertil endnu føje 

 som Exempler, der bør fremhæves, den Stilling, Forfatteren 

 ifølge sine Undersøgelser giver Birgus som nedstammende fra 

 Coenohita^ og Litliodes fra Eupagurus, er det tiUige for dcr- 

 igjennera at give et Exempel paa de to forskjelhge Betydninger 

 af ('Slægtskabet«. Vi kunne forstaa, at Birgus er nærmere be- 

 slægtet med Coenobita (hvilket ogsaa er antydet i andre Sy- 

 stemer) og Litliodes nærmere beslægtet med Eupagurus end 

 med andre Anomurer, hvilket Forfatterens Analyser synes godt 

 at klare; men vi kunne ikke fatte, hvilke i hele Sagens Natur 

 liggende, eller af de faktiske Forhold fremgaaende. Principer 

 der følges for at erklære de mere regelmæssige og mindre 

 usymmetriske Former for at være nedstammede fra de langt 

 mere "devierede* Former, Coenobita og Eupagurus. Denne 

 usikre Bund under vore Fødder følger os ogsaa, naar vi over- 

 hovedet søge en videnskabelig Motivering af Forfatterens genea- 

 logiske Fremstilling, selv om vi se bort fra saadanne rent hypo- 

 thetiske Grene paa Stamtræet som den for Stenopus, der afledes 

 af en Slamform, der antages at staa nær ved den endnu ube- 

 stemmelige Larveform »Cerataspisn, o. s. v., og fra hvilken den 

 centrale Slægt Penæus hgeledes skulde nedstamme, o. s. v. — 

 Afhandlingen slutter med en udførlie latinsk Karakteristik af de 



