42 



ledes, at det nu for Tiden, hvor Vind- og Vejrforholdene iøvrigt 

 underkastes en temmelig nøjagtig Undersøgelse hele Jorden 

 rundt, synes at være en paatrængende Nødvendighed at finde 

 Midler til at kunne maale Vindens Hastighed med den for den 

 meteorologiske Videnskabs videre UdvikUng fornødne Grad af 

 Nøjagtighed, idet det staar klart for mig, at det næsten vil være 

 umuligt at komme synderlig vidt med denne Videnskab, saalænge 

 man ikke har Midler til Bestemmelsen af Vindens Hastighed 

 med større Nøjagtighed end hidindtil. 



Min første Tanke i den her paapegede Retning var, at be- 

 stemme Vindens Hastighed ved Hjælp af Jernbanerne, og jeg 

 fremsendte alt i Begyndelsen af Aaret 1855 til Videnskabernes 

 Selskab et Forslag desangaaende, som imidlertid ikke førte til 

 det forønskede Resultat, da det ved den Konference, jeg derom 

 havde med Jernbanebestyrelsen, viste sig umuligt at faa de for- 

 nødne Iagttagelser udførte ved Hjælp af Jernbane-Betjentene, 

 som jeg havde tænkt mig at benytte dertil under Togets Løb 

 henover et bestemt Punkt af Banen. 



Min Tanke var nemhg denne: Naar et Jernbanetog bevæger 



sig fra A til B langs ad Jern- 

 banen AJ3, hvis Retning er be- 

 kjendt, og Vindens Retning CE 

 er observeret af Banevogteren, 

 saa vil Røgen fra Lokomotivet, 

 som udstrømmer i det Øjeblik, da 

 Toget passerer Punktet C, bevæge 

 sig med Vindens Hastighed v frem fra C imod E\ men samtidig 

 bevæger Røggiveren sig frem fra C imod B med Togets bekjendte 

 Hastighed c. Efter Forløbet af et Sekund befinder Lokomotivet 

 sig i Punktet T og Røgpartiklen sig i E, og fra Lokomotivet 

 betragtet viser altsaa Røgen sig at strømme bort i Retningen TE. 

 Observeres altsaa den virkelige Vinkel BCE = <p^ som 

 Vindretningen danner med Jernbanen og som Banevogteren kan 

 bestemme med stor Nøjagtighed fra det Sted, hvor han staar, 



