68 



allerede korl bag Hovedet blev meget kjendeligt sammentrykt 

 opad mod Midllinjen. Bag Rygfinnen var Halen oventil sammen- 

 trykt til en skarp Kjøl, som først tabte sig et Stykke ud paa 

 Halefinnen; en tilsvarende skarp Kjøl fandtes derimod ikke langs 

 Undersiden af Halen, denne var vel ogsaa der sammentrykt, 

 men selve Kanten var stump. Halefinnens skarpe bageste Rand 

 manglede, ligesom hos Døglingen, hvert Spor til det Indsnit 

 mellem dens Flige, som ellers findes hos Hvaldyrene. De tvende 

 fortil konvergerende Strubefurer, som allerede tidligere ere iagt- 

 tagne hos dette Dyr, og som rimeligvis ville findes hos alle 

 ziphioide Hvaldyr, løbe ogsaa paa dette Individ fortil sammen i 

 en Vinkel ganske saaledes som W. Andrews har fremstillet det 

 paa den Afbildning af et lige bag Blæsehullet afskaaret Hoved 

 af en Han, som han har oCfenliggjort i det Kgl. irske Akademis 

 Skrifter^), og dette Furernes Sammenløb fortil tør vel altsaa 

 anses som normalt-). Medens Øreaabningen trods al Søgen 

 ikke bemærkedes paa det ved Havre strandede Dyr, og paa 

 Ostende-Exemplaret fandtes saa snæver, at kun en ganske tynd 

 Jerntraad kunde stikkes ind i den, viste den sig hos det her 

 omtalte Exemplar forholdsvis stor og meget iøjnefaldende; men 

 dette maa vistnok tilskrives den Omstændighed, at al Overhuden 

 var gaaet af. 



Hvad der imidlertid navnlig tildrog sig min Opmærksomhed 

 og maa omtales udførligere, da jeg ikke finder det berørt i de 

 tidligere Beskrivelser, var for det første den meget kjendelige 

 Mangel paa Symmetri, som baade det halvmaaneformige Næse- 

 bor, det saakaldte Blæsehul, og tillige Hovedet i det hele frem- 

 bød. Blæsehullet sad nemlig ikke i Kroppens Midtlinje, men 

 skjævt over mod venstre, saa at kun en Tredjedel af det havde 



') Transacl. Roy. Irish Acad. Vol. XXIV. Science. Dublin, 1869. PI. XXV. 

 ^, Hos Døglingen (Eyperoodon 7-ostratu.s} løbe disse Furer derimod ikke helt 

 sammen fortil. 



