98 



5. u Omni. Slocmel orap» I. c. p. 61 fra Nyzeeland. 



Denne er efter den temmelig udførlige Diagnose ogsaa 

 ganske sikkert en Ommatostreph. Paa Grund af det tredje 

 Armpars Uddannelse stillede Gr. den i Gruppe med Om. gigas D'Oi-bg.^ 

 hvilket maaske ogsaa er rigtigt, men om de store Tentakel- 

 koppers Ilornringe siges »rings with distant teeth all round» og 

 dette minder om en Todarocles. Den eneste Ommatostreph jeg 

 har set fra Nyzeeland, nemlig i Museet i Hamborg (for mange 

 Aar siden), hvor den foreløbig var opstillet som en Form af 

 O. Bartramii, var netop en Todarodes og stod saa nær ved den 

 ovenfor under Navnet Tod.pacijicus opførte Art, at en umiddel- 

 bar Sammenligning kunde maaske forene dem til een Art, hvad 

 jeg ikke hidtil har turdet. Men i begge Tilfælde synes Om. 

 Sloanei uden Vanskelighed at kunne finde sig en naturlig Plads 

 i den givne Gruppering. 



Kun et Par Aar efter Grays «Catalogue» udkom Véranys 

 paa smukke Afbildninger rige Værk over Middelhavets Cephalo- 

 poder^), og man har unægtelig været i sin Ret, naar man reg- 

 nede alle Værkets aabenøjede (oigopside) Loliginer for Omma- 

 tostrepher, saaledes som næsten alle senere Forfattere have gjort 

 det. Vérany tillægger jo denne sin Afdeling (B) af Loligoslægten 

 baade: »Appareil constricteur compose" og «yeux largement 

 percés dans la peau» (p. 101). Iler møde vi da ogsaa de under 

 de mindre rigtige Navne velbekjendte " Omm. Todarusn (= Toda- 

 rodes sagittatus (imk.)) og « Omm. sagittatus imi^-; D'Orbc/,, (= lUex 

 Comdetn(Vcr.))j men desuden følgende tre, alle temmelig udførligen 

 men ikke indtrængende beskrevne, og gjengivne i Figurer, der 

 med Hensyn til Dyrenes Habitus ikke lade noget tilbage at 

 ønske, men som næsten alle Véranys Figurer ledsages de ikke 

 af Analyser. Dog er heldigvis gladius aftegnet for dem alle, 

 og vi have deri Vished for deres Ommatostreph-Natur. — Altsaa 

 sammenholdt med Omridsene er 



') Céphalopodcs de la Méditerranée. Genes 1851. 4«o. 



