134 



Ved det nye Fund i 1879 fra Kjædebymosen paa Langeland 

 er det vel ikke umuligt, men dog saare usikkert, om der til 

 Forsommeren, naar Torvskjæret eller Tørvtilvirkningen igjen 

 begynder, vil under heldige Forhold kunne fremkomme noget 

 Datum til Dyrets Levetid. For Øjeblikket kan der kun siges, 

 at Hovedet ifølge den Dybde, hvori det synes at have ligget, 

 sammenholdt med Ælden af de sædvanlige Moser paa Øen, 

 vistnok tilhører en meget gammel Tid. 



Hovedet, der destoværre ikke kom frem af Tørven ved 

 regelmæssigt Tørvskjær, men ved Kætsning under Vand paa en 

 Dybde af manse Fod, har faaet nogle Beskadigelser af Kind- 

 buen samt af Tænderne, især paa den ene Side, og det mangler 

 Underkjæbe; men det er iøvrigt i vel bevaret Tilstand, da Ben- 

 massen er haard og fast. Det er et meget smukt og anseligt 

 Stykke, paa hvis Besiddelse Museet maa sætte megen Pris. 

 Hovedet er af et Dyr, der vel ikke havde naaet samme Stør- 

 relse som vort fynske, men dog en meget betydelig Størrelse, 

 og da det ifølge de uslidte Tandkroner og de kun svagere ud- 

 viklede Muskelkamme, samt den mindre Vidde over Kindbuerne 

 ikke er af et saa gammelt Individ som hint, om det end er at 

 anse for at være udviklet, vilde det vist nok snart have naaet den 

 samme Størrelse, navnlig hvis det har været af samme Kjøn^. 



•) Kraniets korte Historie er iovrigt ikke uden Interesse, fordi den gjen- 

 kalder levende den Skjæbne, vore allerbedste Stykker ofte have gjennem- 

 gaaei. — Det "opkiskedes«, som det hedder i Øens Sprog, paa Bunden af 

 en Torvegrav tæt ved Kjædeby, men ovre ved den ene Side af Gra- 

 ven , af Smed Fryden borg i Kjædeby; af Smedens Kone solgtes det 

 med andre Knokler til en Landhandler, og af denne igjen med andre 

 Ben til Kjobmand Hr. Breaum i Rudkjobing, som da blev af Land- 

 handleren gjort opmærksom paa den store Tand, Hjornetanden. Ved at 

 aabne Kjæbebenet med et Slag udfriede han den saa iøjnefaldende store 

 Tand og bragie den til en Lærer ved Skolen Hr. Larsen, der efter sine 

 Bøger strax synes at have rigtigen erkjendt Tandsystemet som en Bjorns. 

 Denne hans Formodning fremkaldte en lille Notits om Fundet i et Pro- 

 vindsblad, der da gik videre til andre Blade, men var i det Blad, der 

 kom mig for Øje, uheldigvis uden al Angivelse af nogen i Sagen interes- 



