139 



naturlige Storrelse det misdannede og ved sygelige Ben- 

 udvæxter næsten lukkede Albueled; Fig. 2a Ledhulen under 

 Olecranon i naturlig Størrelse, set forfra, med de deri siddende Flint- 

 spidser, og Fig. 2 Z> Partiet omkring disse i tredobbelt Forstørrelse. 

 Hvad der strax ved Modtagelsen af dette hele Forlem var 

 meget iøjnefaldende, var det aldeles misdannede Albueled, der holdt 

 Overarm (humerusi og Underarm (antibrachium) saa ubevægelige 

 imod hinanden, at de næsten ikke kunde forandre deres Stilling 

 til hinanden. Udvendigen viste sig Hindringen fornemlig at 

 have sin Grund i de fra Betændelser hidrørende Benudvæxter 

 omkring Leddets Rande; som Fig. 2 viser, bøjede Olecranon ulnæ 

 sig nemlig saa stærkt ned, at den næsten blev lukkende omkring 

 Overarmens Ledrulle (Fig. 2') understøttet ved andre Udvæxter 

 eller Exostoser, navnlig fra processus capitis radii. Men 

 det var dog umiskjendeligt, at der indvendigen i selve Leddet 

 ogsaa var Hindringer for Bevægelsen; og da ved en forsigtig 

 Sprængning af Olecranon efter Længden, Overarmsrullen 

 kunde fjernes fra Ledhulheden, viste det sig, at de to Knoklers 

 sygelige Ledflader havde paa enkelte Steder sat sig i for nøje 

 Forbindelse med hinanden, formodenlig paa Grund af en stærk 

 og langvarig Betændelse, der havde hersket i Ledhulen. Istedetfor 

 at være beklædt med en glat Overflade, viste denne sig meget 

 rillet og ujevn, hist og her med store Gruber, og denne Ledfladens 

 Beskaffenhed forklarede endnu tydeligere, hvorfor Overarm og 

 Underarm bestandig indtog samme Stilling til hinanden. Den 

 stærke Betændelse i Leddets (serøse) Hindesække, hvoraf her var 

 saa mange Spor, var aabenbart fremkaldt just ved lignende Vold, 

 som den, for hvilken Pandebenet havde været udsat; thi hvorledes 

 skulde man ellers forklare, at to store Flint spidser stak ud 

 af Benvæven paa Albuebenets Ledflade, en paa hver Side af dens 

 svage Længderyg, saaledes som Fig. 2 a i naturlig Størrelse 

 fremstiller det, medens Skjærvenes Form og Stilling endnu tyde- 

 ligere fremgaar af Fig. 2 b, der gjengive dem i tredobbelt For- 

 størrelse? At de begge sandsynligvis ere Rester af et større 



