146 



været tilstrækkelig dækkede af Vand o. s. v. og altsaa ikke fuld- 

 stændig udelukkede for Luftens Indflydelse, blevne noget for- 

 vitrede eller halvt opløste indvendigen. 



Det er i en Flig af Geviret tildels i denne Tilstand, afbildet 

 i Omrids (.4.) i halv Størrelse, at den Beskadigelse findes, der 

 kræver vor Opmærksomhed. Den viser sig som et bestemt 

 begrændset, kantet Hul, der gaar tværs igjennem Takken og har 

 ganske jævne Vægge, hvilke synes mig umiskjendeligen at røbe, 

 at de ere dannede omkring et kantet fremmed Legeme, som 

 med stærk Kraft er stødt igjennem Takken, medens denne var 

 af blød og svampet Bygning, og altsaa under Uddannelsen af 

 det Parti af Geviret, hvori Hullet er. Den ved Siden stillede 

 mindre Figur (B.) gjengiver i naturlig Størrelse Hullet og dets 

 Vægge, efter en mere udført Tegning. 



Jeg har hidtil ikke kunnet tænke mig denne Beskadigelse 

 frembragt ved nogen Naturgjenstand — f. E\. Spidsen af et andet 

 mandligt Elsdyrs Takker, som under en Kamp maatte være afbrudt, 

 eller under et muligt Angreb af en Vild-Orne af en af dennes 

 Hjørnetænder i Underkjæben, eller lignende — men er atter og 

 atter vendt tilbage til den Tolkning, som den naturligste, at 

 Hullet er Lejet efter en Benpil eller Hjortetakpil, der var gaaet 

 igjennem den endnu bløde Tak og var bleven siddende i denne. 

 Det forekommer mig efter Væggenes Flader at være umiskjende- 

 ligt, at disse have dannet sig om det indtrængte fremmede 

 Legeme, og at dette i alt Fald ikke kan være faldet ud deraf, 

 førend Takken var fuldtforbenet og hærdnet; maaske er det 

 ogsaa først udfaldet under Takkernes Udfrielse af den omgivende 

 Tørvemasse. — Først senere, under Knoklernes og Takkernes 

 Forberedelse til Opstillingen, kom jeg til at skjænke Stykket den 

 fornødne Opmærksomhed. 



Hidrører Hullet ikke fra en Naturgjenstand men fra et ved 

 IMenneskehaand dannet Fremmedlegeme, har Dyret selvfølgelig 

 været samtidigt med Mennesker her i Landet. 



