ОХРАННАЯ ОПИСЬ РУКОПИСНАГО ОТДЕЛЕНЫ БИБЛЮТЕЕИ ИМПЕР. АКАД. НАУКЪ. 093 



(= та такъ 1 научить) людей; той найменшимъ назоветця у царств! небесн1мъ; 

 а хто вйповнить и научить, той великимъ у царств! небеси1мъ назоветця. 



20. Бо кажу вамъ: коли правда ваша не переважить (= -важе) правди 

 (= кривди) киижниивъ и хварисе1въ, то не увшдете у царство небесне. 



21. Ви чули, що сказано предкамъ: «не вбий; а хто убье, той повиненъ 

 суду». 22. А я кажу вамъ: усякий, хто гн1ваетця на брата своего дурно, той 

 (проп.) повиненъ суду'; а хто скаже братов! свойму: ледащо, той повиненъ 

 громад!; хто жъ скаже: дурню, той повиненъ огню пекельному. 2з. Такъ 

 коли (приб.: ти) принесешъ даръ тв!й до олтаря, и (= та) тутъ згадаешъ, 

 що братъ тв!й щось мае на тебе. 24. Покинь таиъ даръ тв!й передъ олта- 

 ремъ, и (=та) шди помирись перше зъ братомъ тво!мъ; и (=а) 

 тогд! приди (= шовши), и (проп,) принеси даръ тв!й. 25. Еднайся хутч!й зъ 

 ворогомъ тво!ыъ, поки ти зъ нимъ (приб.: ще) на (=- у) дороз!: щобъ во- 

 рогъ не оддавъ тебе судд!, а суддя не оддавъ тебе слуз!, и ти не бувъ би 

 кинутъ у темницю. 26. Запевне, кажу тоб!: не вийдешъ зв!дт!ля, поки не 

 оддаси до останпёго шеляга (= поки останнего шеляга не оддаси). 27. Ви 

 чули, що сказано предкамъ: «не любочинсьтвуй». 28. А я кажу вамъ: усякий, 

 хто т!льк! погляне на ыолодицю (== ж!нку) зъ похот!ниемъ (^ похотливимъ 

 окомъ), той любочинсьтвовавъ уже зъ нею у сво!мъ серц!. 29. Коли праве око 

 твое доводить тебе до гр!ха (=: искушае тебе), вирви его, и (=тай) 

 кинь одъ себе: бо л!пше для тебе, щобъ одинъ зъ уд!въ тво!хъ 

 .эгинувъ, н!жъ щобъ усе т!ло твое кинуто було у пекло, зо. А коли права 

 рука твоя доводить тебе до гр!ха (= искушае тебе), одотни !!, и (= та й) 

 кинь одъ себе: бо л!пше для тебе, щобъ одинъ зъ уд!въ тво!хъ згинувъ, 

 н!жъ щобъ усе т!ло твое кинуто було у пекло. 31. Сказано тожъ: «хто 

 розводитця (= росходитця) зъ Ж1НК0Ю своею, той дай !й листъ розводний».. 

 32. А я кажу вамъ: хто розведетця зъ ж!нкою своею, окромъ за любочинсь- 

 тво, той примушае !! любочинсьтвувати; а хто женитця на розводц! (= роз- 

 в!дний), той (приб. самъ) любочинсьтвуе. зз. Ще ви чули, що сказано пред- 

 камъ: «не клянись дурно, але виповняй клятви тво! передъ Господомъ» 

 (= не клянись у неправд!, а оддавай клятви тво! Господев!). 84. А я кажу 

 вамъ: н! якъ не присягайсь (= не клянись): н! небомъ, бо воно е пре- 

 столъ Бож!й; 85. н! землею, бо вона п!дн!жокъ н!гъ его; н! Ерусалимомъ, 

 бо в!нъ (=то) великого Царя городъ. зе. Н! головою своею не прися- 

 гайсь (= не клянись), бо не можешъ (= .зможешъ) н! одного волоска (приб. : 

 на !й) зробити б!лимъ або чорнимъ. 37. Але (= а) нехай буде слово ваше: такъ, 

 такъ (= ей, ей); ш, ш; а що б!льше одъ сёго, те {= то) одъ лукавого. 38. Ви 

 чули, що сказано: «око за око, зубъ за зубъ». зэ. А я вамъ кажу: не змагайся 

 зъ лихимъ ; але коли хто ударить тебе у праву щоку твою, то п!дставъ 

 ему и другу; 40. и хто схоче судитця зъ тобою и (= та) зняти зъ тебе 



29 7* 



