-^ 50 ^ 



raadWex's h(?rm«d tilbagefølgende Afhandling, saavel som med 

 de hoshigte Betænkninger, som ere afgivne derover dels af 

 Wiener-Akademiet dels af den østerrigske Ingeniør- og Arkitekt- 

 Forening, skulle vi i det Følgende, under Henvisning til flere 

 forskjellige tidligere Undersøgelser over Fugtighedsforholdene i 

 Danmark, tillade os at udtale vore Anskuelser om, hvorvidt de 

 af Hofraad Wex fremstillede Resultater stemme med de Er- 

 faringer, hvortil vore Undersøgelser af Forholdene have ført. 



Hofraad Wex, som i lang Tid har forestaaet Arbejderne 

 ved Donauens Regulering, har ved sine Undersøgelser fundet 

 Donauens aarlige Middelvandstand, og endnu mere Sommer- 

 vandstanden, jævnt aftagende i Tidernes Løb, og har deraf troet 

 at kunne slutte, at Donauflodens Vandføring er i en stadig Af- 

 tagen, — en Mening som Wiener-Akademiet Gnder tilstrækkelig 

 begrundet. 



Aarsagen til, at Vandafløbet fra Flodens Opland saaledes af- 

 tager tilskriver Wex forskjellige Omstændigheder. 



1. Skovene ryddes mere og mere, hvilket har til Følge baade, 

 at Regnmængden formindskes og at Fordampningen fra 

 Jordoverfladen forøges; men desuden medfører Skovenes 

 Rydning paa Klippegrund den store Ulempe, at Jorden 

 paa Klipperne bortvaskes, hvorved bevirkes, at Regnen, 

 saa hurtig som den falder, styrter ned i Floddalen og 

 oversvømmer denne mere end tidligere, hvad Wiener- 

 Akademiet ligeledes anser for rigtigt i det Hele taget, 

 om det end ikke for Tiden kan afgjøres med Sikkerhed, 

 hvorvidt Skovenes Rydning formindsker Regnmængden. 



2. En væsentlig Grund til det formindskede Vandafløb 

 søger Wex deri, at Jorden nu bliver mere dyrket end 

 forhen, og at Planterne, som gro derpaa, forbruge en 

 Mængde Vand, der tidligere kom Floderne tilgode, dels 

 som Overfladevand, dels som Kildevand. 



3. Paa lige Maade virker Udtørring af Søer, Kjær og Moser 



