8 



Forløb var der dannet saameget kulsuur Kalk, at Stykkerne bruste 

 livligt med Saltsyre. (Naar han anfører, at Kalken var «durch- 

 aiis kohlensauer geworden«, efterdi den livlige Bruusning ved- 

 blev, saalænge der endnu var Noget uopløst af Stykkerne, da 

 niaa dertil bemærkes, at Saltsyren stedse vil optage den frie 

 Kalk, som maatte være tilstede, inden den sønderdeler den kul- 

 sure, saa al Bruusningens Vedbliven ikke beviser, at Omdannelsen 

 er fuldstændig). Pelzholdt omtaler vel ikke, at han har tørret 

 Kulsyren; men at tilstedeværende Vanddampe skulde have be- 

 tinget den kulsure Kalks Dannelse, er dog ikke sandsynligt og 

 kan nu saameget mindre antages, som Debray's Forsøg over 

 Kalkspathens Dissociation ved 860° og 1040° ere anstillede med 

 Udelukkelse af al Fugtighed og tydeligen vise, at den eengang 

 frigjorte Kulsyre atter kan optages af Kaiken, naar Tryk og Tem- 

 peratur ændres paa passende Maade. Ved samme Leilighed an- 

 giver Debray, at den brændte Kalks Evne til at indsuge tør 

 Kulsyre først begynder ved henimod mørk Glødhede (vers le 

 rouge sombre *)). 



Ifølge de hidtil gjorte Erfaringer skulde vandfri Kalk og 

 tør Kulsyre allsaa ikke kunne gaae i Forbindelse med hinanden 

 før ved en til Glødning gaaende Varme. Jeg skal dog i det 

 Følgende vise, at det kan skee ved en kjendeligt lavere Varme 

 og under gunstige Omstændigheder i ret anseeligt Omfang. Ved 

 Sid(^n heraf skal jeg meddele nogle Forsøg, hvorefter Kolbs for- 

 anførte Angivelse om Kalkhydratels Forhold mod tør Kulsyre 

 ikke kan ansees for rigtig. 



Vandfri Kalk og ter Kulsyre. 



Hvad Beskaffenheden af de Stoffer angaaer, som jeg har 

 brugt, da er Kalken, hvor ikke anderledes er bemærket, frem- 

 stillet ved Glødning af reen kulsuur Kalk (tilberedt ved Bund- 

 fældning af reent Chiorcalcium med kulsuurt Ammon, o. s. v.) i 



') 1. c. pg. 604. 



