40 



under de store og de smaa Udsving bliver ulige god, saa at 

 der herved opstaaer tilsvarende IJensartetheder i den takisatte 

 Strøm. 



Heldigviis forsvandt imidlertid alle disse Ulæmper ved al 

 forlade den mekaniske Kraft som det Middel , der holder 

 Stemmegaflerne i stadig Svingning, og lade delte ske ved 

 Electromagnetisme og Overgangen hertil viste sig saa meget 

 lettere, som de allerede construerede smaa Modtagerapparater 

 uden Videre tillige kunne tjene som Taktsælningsapparater, 

 naar blot Ledningerne forbiniles anderledes. 



Det er nemlig klart, at naar Stemmegaflen er i Svingning, 

 vil den opstaaende Localstrøm l^ l^ selv være taktsat i den til 

 Stemmegaflen svarende' Takt. Hvis derfor l^, istedenfor at gaa 

 directe til Batteriets Pol, først ledes igjennem Rulleledningen 

 L2 Li, vil denne taktsalte Strøm fremdeles holde Stemmegaflen 

 i Svingning, saa al Stemmegaflen ved sin Svingning selv frem- 

 bringer den Strøm, som vedblivende holder den i Svingning^). 



Forbindes Ledningerne altsaa paa denne Maade, og sæltes 

 Stemmegaflen ved et lille Slag i Bevægelse, vedbliver den at 

 svinge — naturligviis saalænge Batteriets Kraft ikke er op- 

 brugt — , og man hører en ren Tone, som ved sin Jevnhed 

 og Uforanderlighed tillige vidner om Nøjagtigheden af den i 

 Ledningerne opstaaende Strøms Taktsætning, hvilket desuden i 

 højere Grad fremgaaer af de Forsøg, som i det Følgende skulle 

 omtales. 



Inden jeg imidlertid gaaer over hertil, skal jeg først tillade 

 mig at kaste et Overblik over det Udviklingstrin, som Systemet 

 hermed har naael. 



Lad der paa Afsenderstationen være opstillet et vist Antal 

 Taktsælningsapparater med forskjellige Slemmegafler 5^ i., ^3 . . . ., 

 (se Fig. 3) hvis Ledninger ere forbundne med den ene Pol af 



*) Man kan ogsaa betragte Apparatet i denne Forbindelse som en Selv- 

 afbryder. 



