5o 



Da nu Sirømmen l\ l'^ holder Ligevægt med den taklsalle 

 Strøm l^l^^ har man, idel Tiden, hvori der er Berøring, kaldes <, 

 Tiden, hvori der er Adskillelse, kaldes (I — t): 



(\—t) s\ -\-ts'^ = (1—^1 «, +ts^ 

 eller 



r 4- 7/1 a -\- m 



hvoraf a = tv — (I — t)m 



Modstanden m i hver Multiplicatorledning er 3140 Sie- 

 menske Enheder, saa at man i det omhandlede Tilfælde, hvor 

 r = 34S0 og ^ = J, faaer: 



a = 170 Siemenske Enheder. 



De to Taktsætningsapparater ere efter delte Forsøg om- 

 byttede, saa at Modtageren faaer Afsenderens Plads og Virk- 

 somhed og omvendt. Ved omhyggelig Indstilling og bedst 

 mulig Afpasning af Tonen ved Hjælp af Vox, er det Minimum 

 af Rheostatmodstand i E, som nu lader sig opoaa 4020 S. En- 

 heder. Dette giver 



a = 440 S. Enheder. 



En saadan Forskjel i Berøringsmodstanden paa de 2 Appa- 

 rater er det ikke naturligt at antage, men snarere, al det ikke 

 er aldeles rigligt at sætte Berøringstiden lig ^; thi en ringe 

 Forandring af t^ Værdi vil i ovenstaaende Formel let formindske 

 a til samme Værdi som i første Tilfælde. Del kunde fremdeles 

 være naturligt at antage, at Fejlen hidrørte fra en utilstrækkelig 

 fin Indstilling af Contacten paa Modtagerapparatet; thi da denne 

 høje Tones Stemmegaffel er temmelig stiv, ere dens Svingninger 

 nalurligviis smaa, saa at endog en megel ringe Afstand mellem 

 Stemmegaflen og Contacten kunde antages at være en kjendelig 

 Brøkdel af Stemmegaflens hele Udsving. At Skylden dog ikke 

 kan ligge i en mangelfuld Indstilling, indsees imidlertid deraf, 

 at deels gjentager det samme Resultat sig, hver Gang der fore- 



Overs. o»er d. K. D. Vidensk. SeUk. Forh 1875. 3 



