161 



Velleius laMiker i sin Oversigt over de romerske Kolonialanlæg 

 aldeles ikke paa Forskjellen imellem Borgerkolonier og latinske 

 Kolonier, og Asconius undrer sig over, at Placentia, hvis Anlæg- 

 gelse som Koloni i Aaret 2l8 f. Chr. han fandt omstændelig be- 

 rettet, af Cicero kaldes Municipium, idet han glemmer, at Kolo- 

 nien var latinsk og altsaa ved Opnaaelse af Horgerretten ved 

 Forbundskrigen nødvendig var bleven et Municipium. Hvor 

 grovelig i en senere Tid Gellius forløber sig ved, hvor han vil 

 definere el romersk Municipium, paa dette at overføre en fri 

 Forbundsbys Indretning, er bekjendt. Men foruden dette Hen- 

 syn til Livius's og hans Samlids særlige Stilling ligeoverfor den 

 ældste og ældre Historie maa det derhos ikke glemmes, at hele 

 den antike Historieskrivning havde et mere begrænset Formaal 

 end vor, idet den aldeles overvejende gik ud paa Fremstilling 

 af de personlige og individuelle Handlinger, under hvis Form 

 ogsaa de almindeligere Folkebevægelser søgtes indbragte, me- 

 dens Udvikling af Civilisationstilstande og af Instiluters Bevægelse 

 og Forandring, overhovedel hvad vi kalde Forfatningshislorie, 

 laa de Gamle langt fjernere. Hermed forbandt sig Skildringens 

 og Reflexionens Levendegjørelse igjennem udførlige Taler, der 

 lagdes Personerne i Munden af Forfatteren. Den hele oratoriske 

 Charakter, der naivt fremtræder hos Herodot, befæstedes og 

 udvikledes under Historieskrivningens videre Uddannelse i en 

 Stal, i hvilken politisk og Rets-Veltalenhed spillede en saa stor 

 Rolle som i Athen, og blev gyldig baade for de senere Grækere 

 og for Romerne, en Retning, der (del lader sig ikke nægte) 

 udøvede en hæmmende Indflydelse paa den historiske Betragt- 

 nings Alsidighed og Fylde; ikke Lidet af hvad vi medindbefatte 

 under Historiens Omraade, henvistes hos de Gamle til de saa- 

 kaldle Grammatikeres antikvariske Forskning uden derved at vinde 

 i Sammenhæng og Selvstændighed. Heller ikke var hos Old- 

 tidens Historikere Blikket noksom skærpet ved Sammenligning 

 af forskjellige Folk og Tider; den almindelige historiske Erfaring 

 var ikke stor nok og alsidig nok til at de med klart Blik kunde 



