162 



skjælne imellem forskjellige Kulturtrin, imellem primitive Stats- 

 dannelser og senere Tiders bevidste politiske Forhandlinger og 

 Bestræbelser, imellem Sagn og sikker historisk Overlevering. 

 Endelig var, tildels ogsaa paa Grund af den fur nævnte Sondring 

 imellem Historieskrivning og antikvarisk Forskning, en kritisk 

 Revision af den historiske Fortælling, der først var dannet og 

 efterhaanden udbredt, efter Mindesmærker og tilbagetrængte 

 Kilder i Oldtiden langt vanskeligere og faldt mere udenfor Skri- 

 benternes Synskreds end hos os. Monumenternes Beskaffenhed 

 og Opbevaring (ikke dom Dokumenter i saralede Archiver) lagde 

 i Forbindelse med den folkelige Traditions Form store Hindringer 

 i Vejen. En kritisk Revision af hele den romerske Histories 

 efterhaanden antagne Skikkelse fra den ældste Tid indtil August 

 vilde i ethvert Tilfælde have været et for en enkelt Mand aldeles 

 uoverkommeligt Foretagende. Livius vilde give sine Samtidige 

 en til deres Smag og Opfatning passende, veltalende og elegant, 

 Personer og Begivenheder livligt fremhævende Nationalhistorie, 

 væsentlig den -Historie, hvis Stof og Indhold allerede var gjæl- 

 dende og optaget i Traditionen, og i hvilken det daværende 

 Roms Storhed overalt spejlede sig, tilbage lige til den fjerneste 

 Forlid, 0(n end hist og her med et let Skjær af kritisk Prøvelse 

 og Udvalg. Den patriotiske Stolthed, som Forfatteren delte med 

 sit Folk, var let tilgængelig for Ensidighed og Partiskhed imod 

 alt Ikkeromersk. Den yderst omfattende Opgave medførte af 

 sig selv (især naar der tages Hensyn til Oldtidens Hjælpemidler 

 og Arbejdsbetingelser ved slige Foretagender) en let og efter 

 vore Forestillinger overfladisk Arbejdsmaade, afhængig af de sig 

 ved hveit Hovedafsnit nærmest tilbydende, anseligste eller dog 

 fyldigste Forgængere, med enkelte Interpolationer og Indskud 

 andetstedsfra, uden Overskuen og fast Beherskelse af SlofTet. 

 Af Forfatningshistorien medtages, foruden den almindelige i 

 Sagnet givne Henførelse af visse Hovedgrupper af Indretninger 

 til nogle af de romerske Konger som typiske Repræsentanter 

 (Romulus, Numa, Tullus Hostilius, Servius TuUius) — hvori alle- 



