167 



eller at lirgge dennes Oi,' andre beslægtede Skribenters ikke 

 solide Fylde, som i en lang Aarru-kke havde liavt Plads i den 

 romerske Læseverden, til Grund for den skjwnne og elegante 

 Fortælling, ban b«d sine Læsere, og han valgte del Sidste. 

 Men ved Siden af denne sin brede Fremstilling stikker det 

 simplere og fattigere eller af et andet Indhold udfyldte Grundlag 

 højst karakteristisk frem. Efteral vi i syvende Bog 39 — 42 

 have faaet en vidtløftig og rørende Skildring af en lidet moti- 

 veret Opstand og lidet motiveret Forsoning med højst ubetydelige 

 Følger i Aaret 342 f. Chr., læse vi pludselig i c. 42 g 3 ff. en Angi- 

 velse om, at hele denne Beretning « i andre Annaler« lød ganske 

 anderledes, saa at man, som Livius selv siger, ikke véd andet, 

 end at der har været en Opstand, og al den er bleven bilagt. 

 Men foran denne sidste Angivelse indskydes i Begyndelsen af 

 c. 42 en meget kort, men højst mærkelig Angivelse af, at i 

 andre Kilder berettedes om højst viglige politiske Forhandlinger 

 og Beslutninger, der havde fundet Sled i dette Aar: Præter hæc 

 invenio apud quosdam, L. Genucium Iribunum piebis tulisse 

 ad plebem, ne fenerare liceret; item aliis plebiscitis cautum, ne 

 quis eundem magis'.ratum intra decem annos caperet, nec duos 

 magistratus uno anno gereret, utique liceret consules ambos 

 plebeios creari. Hertil føjer Livius da selv: quæ si omnia con- 

 cessa sunt plebi, apparet, haud parvas vires defectionem ha- 

 buisse, og med denne Betingelsessætning lader han alle Spørgs- 

 maal om væsentlige Forfatningsstridigheder og deres Afgjørelse 

 falde. Efteral vi VIII, 37 g 3 have læst om en Krig med 

 Apulerne, hedder det g 4, at Andre fortælle, at Kri,i.'en ikke blev 

 ført imod Apulerne, men til Forsvar for Apulernes Forbundne 

 mod Samniterne. I X, 3, 4 og 5 læses en temmelig vidtløftig 

 Beretning om en i Aaret 290 af Diktatoren M.Valerius Maximus 

 i Etrurien ført Krig, der ender med en Triumf, men derpaa til- 

 føjes i g 13: habeo auctores sine ullo memorabili prælio pacatam 

 ab dictatore Etruriam esse. 1 X, 37 ved Aar 294 staar først 

 en Beretning om Konsulen Lucius Postumius Megillus's Kampe 



