183 



har fremstillet, idet ogsaa han i det indbyrdes Forhold mellem 

 Hovedets Ben og Øiets Stilling til disse sér udtalt en Nødven- 

 dighed for, at Øiel i sin Tid maa have gjenne m b ru d t Ben- 

 taget eller, hvis det er sket i en meget tidlig Tid, da den Mem- 

 bran, der siden blev til Pandebenet. 



Den her nævnte Afvigelse i vore Opfattelser kan maaske 

 synes Mangen at være ikke synderlig stor. Alligevel maa jeg 

 dog paa vore Kundskabers nærværende Standpunkt indvende 

 meget imod min edingburgske Collegas Anskuelse og fastholde 

 disse Indvendinger i det mindste saalænge, indtil denne engang 

 maatte kunne støtte sig til nogetsomhelst faktisk, hvilket jo for 

 Øieblikket ikke er Tilfældet. Det vil snart vise sig, at Forskjellen 

 er af en større Betydning, end det ved første Øiekast syntes. 



For det Første indvender jeg altsaa, at der i hin stærke 

 Benbro, som hos alle Flyndre danner den ene Halvdel af den 

 sluttede Øiehule (a— f Fig. 8— 10, d—f Fig. 7), og som for 

 mig er den tilbagestaaende ydre Rand af det oprindelige Pande- 

 parti, aldrig er bleven iagttaget Spor af det Gab for Øiets 

 Gjennemgang, hvis tidligere Tilværelse Sir Wyville Thomson 

 forudsætter. Ikke engang hos saadanne smaa Flyndre, hvis Øine 

 for kort Tid siden maa have naaet deres Plads, har man set 

 nogen Rest af et sligt Gjennembrud. 



Dernæst har man heller ikke i Pandebenet eller i For- 

 pandebenet paavist Spor af, at nogen Gjen væxt af Knokkelmassen 

 havde fundet Sted, og dog maatte man antage, al Tillukningen 

 af det forudsatte Gab vilde forblive saa meget mere kjendelig, som 

 Erfaringen viser os, at det eiendommelig traadet-straalede Ben- 

 væv i Fiskenes Cranium er saare vel skikket til at røbe enhver 

 Forstyrrelse, der har truffet Vævet. Et sligt Gjennembrud maatte 

 saa meget snarere antages at have efterladt et kjendeligt Ben-Ar, 

 som Kanalen, hvorigjennem Øiet forudsættes gaaet, ikke vel 

 kunde undgaa at skjære sig baade gjennem Forpandebenet 



