198 



Argushvarrer synes jo endog dette Øie at ligge tæt ved Nakken, 

 da kan denne hele Afvigelse fra den ellers normale Stilling paa 

 Hovedets Sider ikke godt være andet end en Følge af en tilbage- 

 gaaende Bevægelse af selve Øiet. Om Øiets stærke Bevægelse 

 i denne Retning bære ogsaa de omgivende i Orbitaen indtræ- 

 dende Knokler paa mange Maader utvetydige Vidnesbyrd, dels 

 ved deres Bugter og Ombøininger og dels ved Benstraalernes 

 Gang i de tynde Knokler. Hovedretningerne for Øinenes Van- 

 dringer, bestemte efter slige forskjellige Forhold i selve Hovedet, 

 søgte jeg i min forrige Afhandling i al Almindelighed at antyde 

 bl. a. ved de Pile, der bleve anbragte igjennem Kranierne af de 

 forskjellige da aftegnede Plyndre, de samme Figurer, som igjen 

 ere blevne aftrykte her paaTa\len II og til hvilke jeg altsaa ogsaa 

 i denne Henseende paany henviser. Hos Tunger og Hvarre- 

 tunger, der oftest have det øvre Øie liggende mere fremmeligt 

 end det nedre Øie, maa Betningen for Bevægelsen af det enkelte 

 Øie formodenlig blive modsal, men tillige mere combineret paa 

 Grund af den overordenlige Bøining nedad, som den forreste 

 Del af Ansigtet er underkastet. 



Det er altsaa denne ved de fornævnte Figurer (Tab. IV) op- 

 lyste Stilling af Øiet i dets Forhold til Rygfinnen, til den stærke 

 Muskulatur, der fra begge Sider af Hovedet reiser sig op over 

 Finneroden, og til hine Grene af Sideliniesystemet, som de tre 

 nævnte Naturforskere, Van Beneden, Malm, Traquair og 

 atter Malm, tænke sig frembragt alene derved, at Øiet først er 

 drevet fra sit Hjem paa Blindsiden over paa den modsatte Side, 

 og at derefter Rygfinnen, ledsaget af de andre Dele, er skredet 

 mere og mere fremad paa Hovedet forbi Øiet. — Til Grund for 

 Antagelsen laa i Begyndelsen kun en enkelt, men siden paa 

 mange Former bekræftet Iagttagelse, at i en vis ung Alder stod 

 Rygfinnens Forrand bag ved Øiets Bagrund, endog en halv eller 

 hel Øiediameier fra denne, medens den hos halvt eller helt 

 voxne Plyndre naaede frem over Midten af Øiet eller til dets 



