223 



hænger som Flig frem over Øiet, skulde jeg ikke være ulilbøie- 

 lig til al antage, at en Resorption fra neden — navnlig ved 

 en Collision med Øiets Bevægelser — har bidraget til at løsne 

 den, og kun at saadanne Forhold, som Oonovans P. cycloiis 

 frembyder, turde komme ind under Standsningsfænomenerne. 

 Benbroens constante og fuldstændige Tilstedeværelse i disse 

 • Standsningsdannelser« er og bliver derimod — som jeg i min 

 forrige Afhandling gjenlagne Gange fremhævede: S. 151, 177 — 

 et fast Vidnesbyrd om, at der blot ved en simpel Omdreinings- 

 akt i Øieregionen og en Fremrykning af Finnen ikke af det 

 almindelige Fiskehoved kan lilveiebringes et Flynderhoved. Dette 

 fører mig til min specielle Bemærkning. 



Blandt de i min forrige Afhandling som Led i Cyclopflyn- 

 drenes Hække fremdragne Exempler mener Dr. Malm at jeg 

 har gjort Uret i at sætte den yngste, den af ham iagttagne og 

 som aldeles normalt Udviklingsstadium betragtede Unge af Slet- 

 hvarren, fremstillet her igjen paa Tab. III, Fig. 1 1 ; men dengang 

 forelaa der mig ingen Sandsynligheder for det Modsatte; disse 

 ere først fremkomne i Forfatterens sidste Afhandling, og endnu 

 ere ikke alle mine Betænkeligheder imod Dyret forsvundne. Men 

 naar Dr. Malm gaar saa vidt, at han yltrer Tilbøielighed til at 

 antage, at ogsaa Donovans i^is Tomme lange Pleur. Cyclops 

 skulde være et normalt Stadium af en Ehombus maximus, idet 

 man jo ikke vidste, hvor stor denne Art blev, inden den forlod 

 det Stadium, hvorpaa hin Slethvarre-Unge befandt sig, da gaar 

 han for vidt, og jeg kan berolige hans Tvivl med at anføre, 

 al jeg har sét fuldtformede Pighvarrer af en ringere Størrelse, 

 og med at henvise Dr. Malms kyndige Øie til den Høide eller 

 Bredde, «Cyclopen» allerede har (Tab. III, Fig. 12). 



VI. 



I de foregaaende Afsnit har jeg givet et Overblik over de 

 siden min første Afhandling udkomne Arbeider over Flynder- 

 formens Fremkomst og dertil knyttet de Bemærkninger, som 



