Transoxanien, Chorasan, Irak, Gazna og en Del af Indien, aner- 

 kjendte Djingiskhans Dynasti, der gjennem Kaukasus endog var 

 trængt ind i del sydlige Rusland. Ved hans Død 1227 e. Ch. 

 deltes det store Rige, hvis Grændser strakte sig fra Tebriz til 

 Peking, mellem de af hans 4 Sønner fortsatte Dynastier (Ulus), 

 af hvilke hans Sønnesøn Hulagu efter Chalifatets Ødelæggelse 

 grundlægger det omtrent i 100 Aar beslaaende Dynasti, det saa- 

 kaldte Ilkhaners i Persien^), fra Midten af det 13de til henimod 

 Midten af det Ude Aarhundrede. Det tæller i denne Periode 

 17 Fyrster, af hvilke dog kun de 9 første i et Tidsrum af hen- 

 ved 80 Aar bevarede Riget i dets Helhed. Abu Said [1316 — 

 36 e. Ch.] er den 9de af disse og, som der af den persiske 

 Historieskriver Wassaf med en vis Forkjærlighed for Syvtallet 

 udhæves, den 7de umiddelbare Descendent af Djingiskhan efter 

 denne Orden i Fyrsterækken: Abu Send, Søn af Khoddbendeh, 

 Søn af Arghun, Søn af Abdka, Søn af Hulagu, Søn af Tuli, 

 Søn af Djingiskhan ; efter hans Død 1336 opløsles Riget snart paa 

 samme Maade som senere det i Kipdshak af den gyldne Horde 

 grundlagte Dynasti i mindre Khanater. 



Ved denne barbariske Invasion syntes for et Øieblik den 

 hele Verdensorden at skulle forstyrres, saaledes som den be- 

 rømte persiske Digter Saadi, hvis Liv falder i denne Periode, 

 beskriver med disse Ord i Fortalen til sin Gulislan: «Veed Du 

 «vel, hvorfor jeg saalænge flakkede om i fremmede Lande? Jeg 

 • maatte forlade mit Fædreland for Tyrkernes (o: Mongolernes) 

 »Erobring, og fordi jeg saa hele Verden i Uorden som en Negers 

 «. Haar. I det Ydre lignede de Adams Slægt, men med deres 

 »Blodtørst og skarpe Kløer kunde de snarere kaldes Ulve. Da 

 «jeg senere vendte hjem, fandt jeg mit Fødeland roligt; Tigrene 

 «havde aflagt deres Natur; i det Indre vare de blevne til god- 

 ••hjertede Mennesker, kun i del Ydre Krigere som glubende 



Navnet «llkhan» belyder efter Wassaf paa Mongolsk: «den store Khan« — 

 se Quatremére, hist. des Mongols par Rashid ed-Din p. 14—15 not. 



