4 



Islam, som han dog efter de os bevarede Mynter synes at have 

 antaget; en r&l mærkehg Mynt med christellg Legende er os 

 imidlertid bevaret i Museet i Milano og beskrives af CastigUoni 

 og Fraehn (mém. de l'A. 1. de Si. Pétersb. Sér. VI, t. II, p. 

 504, de Il-Chanorum numis). Efter to ubetydelige Fyrster, Kai- 

 Khatou, Arghuns Broder og Baidu-Khan, der tilsammen regerede 

 i 3 Aar, komme vi til den nyligen omtalte Ghazan Khan, Sød 

 af Arghun [1295 — 1304 Ch.], der strax ved sin Thronbestigelse 

 hævede Islam til Statsreligion^); han fulgtes af sin Broder 

 Oldjaitu Khan o: den Velsignede [1304 — 16], ogsaa kaldet Moh. 

 KJioddbendeh , der efter i sin Ungdom at have været Christen, 

 senere Sunnit og Hanefit, endte som ivrig Shiit og lod præge 

 Mynter med de 12 Imamers Navne, hvilket bekræftes ved neden- 

 staaende i det Kongehge Myntcabinet bevarede Dirhem ; han 

 grundlagde Hovedstaden Sulthania"). Til dennes Søn Abu Said 

 med Tilnavnet Aid ed-dunya icaddin , hvilket fra A. 1319^) 

 endnu forøgedes til Erindring om hans Tapperhed i et Slag 

 med Tillæget «Behådur» [o: Helten], have vi at henføre den her 

 foreliggende store Medaille; han besteg Thronen omtrent 12 

 Aar gammel 1316 og kæmpede næsten hele sin Begering med 

 forskjellige Oprør, fremkaldte af hans Vezirer og Adelen, der 

 ved hans Død , foraarsagel ved Forgiftelse af hans skinsyge 

 Gemalinde Bagdad-Chatun, udsatte Staten for Bevolulioner og 

 endelig i Løbet af en Snes Aar opløste den i Smaadynastier, 

 som igjen samledes til et Hele under Timur. Vi besidde en 

 høist interessant Skildring af denne Fyrstes Liv i det berømte 

 Reiseværk at hans Samtidige Ibn-Bathutha^), der traf sammen 

 med Abu Said i Bagdad 1328. 



') Hist. des Mongols de la Perse par Rashid cd-Din, p. X I. 



^) S. ibd. p. 14—17 



5) S. V. Hamnifi -Purgstall, Ges. d. llkhaiie. B. II, p. 27G -78 og Fraehnii, 

 opuscul. postuni pars II ed. B. Dorn, p. 20, hvor denne Titel •Behådur« 

 førsl siges at forekomme paa Mynter fra 723 H. = 13!3 Ch. 



^) s'. Voyages d'Ibn Bathoutha par Defrémery & Sanguinetti t. II p 114 — 22. 



