Om en af Kaptajn C. G. Magius opfunden Vindmaaler. 



Af 



Prof. C. Holten. 



(Meddelt i Mødet den 23de Marts 1877). 



Ue Instrumenter, man hidtil har anvendt til at maale Vindens 

 Styrke (de saakaldte Anemometre) kunne henføres til tre for- 

 skjellige Arter. Dels har man ladet Vinden blæse ind i den ene 

 Ende af et vandret Rør, hvis Munding vendtes imod Vinden, 

 og saa maalt det Tryk, denne frembragte, enten ved Højden af 

 den Vædskesøjle, det kunde holde Ligevægt med i et U-formet 

 Kør, som stod i Forbindelse med det vandrette Rør, eller ved 

 at dette stod i Forbindelse med et Slags (lasometer, hvis Klokke 

 blev dreven tilvejrs af Vindens Tryk. Dels har man maalt Vin- 

 dens Tryk paa en Flade, og det enten ved det Modtryk, der 

 behøvedes for at holde Ligevægt dermed eller ved den Vinkel, 

 det kunde drive Fladen ud fra den lodrette Stilling; dels har 

 man ladet Vinden drive Møllevinger, hvis Hastighed da blev 

 noget nær proportional med Vindens. 



De to sidste Arter lide af den Mangel, at de maa være 

 nogenlunde fint udførte for at give paalidelige Resultater, men 

 at de som udsatte for Vejr og Vind ville ruste, gjøres ur^e af 

 Støv, saaledes at deres Angivelser i Tidens Løb forandre Be- 

 tydning. De have desuden et temmelig betydeligt Vindfang, og 

 man er derfor udsat for at en Storm kan styrte dem ned. 



