47 



Ashariter. Ilaii blev derved det mest forhadte Menneske for 

 Mohlazalilerne, som skja-ndede hans Navn med alle Slags Be- 

 skyldninger og tilskrev forfængelige Bevæggriuule hans Om- 

 vendelse. En anden Tradition um Abu-1-lJasans Omvendelse er 

 artattet saaledes: «En Fredag besteg al-Ashari plndselig Præ- 

 dikestolen i Basra efter Bønnen, indhyllet i en stor Kappe, som 

 han sønderrev med disse Ord: Jeg kalder Eder til Vidne paa, 

 at jeg hidtil har staaet ndenfor Islam, men fra delte Øjeblik 

 antager jeg den sande Tro som en bodfatrdig Omvendt og til- 

 bagekalder mine mohtazalitiske Anskuelser«^). To andre Tradi- 

 tioner lade os se Asharis Omvendelse begrnndet paa en 

 Aabenbaring i Drømme afPropheten; den ene gaar navnlig ud 

 paa at lastbolde Diulektikens Forbindelse med Traditionsviden- 

 skaben, forsaavidt Formaalet er at forsvare den orthodoxe Lære; 

 den andens Formaal er at hævde Dogmet om Muligheden af at 

 skue Herren hinsides. «Naar man nu», slutter endelig Ibn-Asåkir 

 denne Art Traditioner, «vil indvende, at en fremragende Kætters 

 Omvendelse, der saa længe har benegtel Guds Egenskaber, ikke 

 kan være oprigtig, al denne ikke kan modtages af Gud, og at 

 hans Tilbagevendelse til Sandheden efter en saadan Forvildelse 

 ikke er sandsynlig, svare vi dertil: En saadan Mening er blottet 

 for al Grund og kan umulig hævdes; Omvendelse modtages 

 altid af Herren, hos hvem enhver Bodfærdig kan vente Tilgi- 

 velse. Traditionerne af modsat Indhold ere ikke paalidelige, og 

 efter Fornuftslutning er den modsalte Anskuelse uholdbar. 

 Kætteri kan ikke ansees værre end Flerguderi; den modsatte 

 Anskuelse er (alsk, idet man modtager Islams Bekjendelse af 

 Enhver, der er i Besiddelse af et aabenbaret Skrift, af Enhver, 

 der opgiver sin forrige Religion, og af den Vantro; hvorledes 

 skulde da en Kætters Omvendelse være umulig, der dog maa 

 ansees for at høre til Islam?« — Vi se altsaa Abu-1-Hasan optagen 



') SlgD. disse Traditioner med Beretninsen hos Makritzi al-Khithath, Cah. 

 Udg. t. II p 359, og Ibn-Klialliq. transl. by de Slane t. H P- 227. 



