50 



-J- 414 H.)M o. I.; man bør aldrig anvende dem eller kaste et 

 Blik i dem for ikke at vække Tvivl eller bringe Troen til at 

 vakle; de benyttes derfor aldrig af Sunniter eller den store 

 Menighed. I mod?at Aand have Tilhængere af Læren om Guds 

 Legemlighed forfattet Værker, som INI o h. b. Haytzam^), til hvilke 

 man ligesaa lidt bør tage Hensyn, da deres Forfattere ligeledes 

 høre til Kætterne; jeg har ofte truffet saadanne, men aldrig 

 citeret dem. Derimod har jeg læst en Del Skrifter af Ashari, 

 som har forfattet benved 200, der indeholde en Fremstilling af 

 hans Anskuelser; han havde forfattet et stort Forsvarsskrift for 

 iVlohtazaliterne, men efter at Gud havde oplyst ham, opgav han 

 denne Lære og udgav et kritisk Arbejde mod dem. Shafeiterne 

 holde sig i Almindelighed til Abu-1-Hasans Lære og have ud- 

 bredt en Del Skrifter overensstemmende med hans Anskuelser. 

 Uagtet nogle Theologer have underkastet hans Lære en F(ritik 

 angaaende enkelte Spørgsmaal, have de dog ikke formaaet at 

 hævde nogen Dadel imod ham og endnu mindre nogen Be- 

 skyldning for Vantro og Kætteri«. 



Som vi se, var det især mod Slutningen af det 2det 

 Aarhundrede og i Begyndelsen af det 3die, al Mohlazalilernes 

 Læresætninger vare udbredte, Indtil de ved Abu-1-Hasans Om- 

 vendelse til den orthodoxe Menighed lede en Tilbagegang. Kt 

 højst interessant Document er os bevaret af Ibn-Asåkir angaaende 

 Mohlazaliternes Udbredelse under Chaliferne Ma'mun og Mo'- 

 tassim, hvilket jeg tillader mig her at gjengive : 



Den største Forstyrrelse, der foraarsagedes af Mohtaza- 

 literne, fandt Sted under Chaliferne Ma'mun og Mo'tassim 

 indtil den Grad, at Ahmed b. Hanbal frygtede for at indlade 

 sig med dem. De begyndte at indbilde Fyrsterne, at Sun- 



') Ka'bi og Abd-el-Djabbår ar-Råzi ere omtalte af Scharastani, s. Haar- 

 briicker t. I p. 79, 80, 88; om Abd-el-l)jabbår s. Ab. annal. Islam t. 

 III p. 65. 



') S. Scharast. p. 120, 125. 



