nO 



Første, der anvendte Dialektiken til Troens Forsvar; han fulgte 

 sine Forgængeres Spor, hvis Lære han udvidede ved en klar 

 Bevisførelse; han hverken indførte noget Nyt eller stiftede 

 nogen ny Sekt, ligesaa lidt som INIålik b. Anas, der var Medi- 

 nensernes Religionslærer og ligeledes kun fulgte sine For- 

 gængere; ligesom dennes Disciple kaldes Malekiter, giver man 

 Navnet Ashariter til el-Asharis Tilhængere, der udbredte sig overalt 

 i Orienten. Mohlazaliternes Indflydelse var meget stor i Irak 

 indtil den Buidiske Fyrste Fennakhosrus^) Tid, der elskede 

 Videnskab og bivaanede lærde Theologers Sammenkomster. 

 Den øverste Kadhi var Mohtazalit, og Kongen sagde en Dag til 

 ham: «Mødet er besøgt af lærde Theologer, men jeg ser ikke 

 den sunnitiske Lære repræsenteret«; hvortil Kadhien svarede: 

 «Den bekjendes kun af den laveste Klasse i Folket, idet de 

 slutte sig til Autoriteter og Traditioner, som de udbrede uden 

 nogensomhelst Kritik; de følge Alle blindt hen den samme 

 Lære , og jeg kjender Ingen værdig til at repræsentere denne 

 Retning«. Denne jammerlige Person, beretter Traditionisten, 

 havde til Hensigt at undertrykke Sandheden og vilde kun lov- 

 prise Mohtazaliterne; men Gud vilde føre Lyset til større Klarhed, 

 idet Kongen nemlig svarede: « Umuligt, at Verden kan være 

 blottet for en Troens Forsvarer! søg overalt for at finde en 

 Repræsentant, der kan bivaane vore Møder«. Da han ved en 

 Guds Indskydelse holdt fast ved denne Beslutning, svarede 

 Kadhien: »INlan fortæller, at der i Basra findes to Personer, en 

 ældre og en yngre, den ene bekjendt under Navnet Abu- 

 1-Hasan al-Båhili, den anden kaldet Båqillåni». Kongen, 

 der residerede i Shiråz, gav da sin Statholder Befaling at 

 lade dem komme og sendte en Sum Penge til Rejsen. Efter 

 at Befalingen havde naaet de to Personer, havde den ældre 

 Betænkelighed og sagde: »Disse Folk ere upaalidelige, og vi 



') Denne Buidiske Fyrste, beiijendt under Navnet Adhad ed-da \v la h, 

 regjerede i Irak fra A. 367 — 72, s. Ab. annal. Islam t. li p. 551. 



