57 



speculalive Philosophi, som havde udviklet sig paa Ilariins og 

 al-iMa'muns Tid i Lobel uf del 2det og 3die Aarhundrede e. H. 

 Al den Grund er han ikke tilstrækkelig orthodox for mange af 

 de ældre Zeloter, og hans Lære har, som vi i det Foregaaende 

 have set Exempler paa, nødig at forsvares ved senere Tiieologers 

 offentlige Sendeskrivelser til forskjellige Menigheder. Ibn Asåkir 

 giver os en sammentrængt Fremstilling af hans Lære efter den 

 ansete Theolog Abu-l-.Ma'aii, bekjendt under Navnet imam el- 

 Harameio (7 478)M; idet en stor Del af den muhammedanske 

 Theologies Stridsspørgsmaal berøres heri, anser jeg det passende 

 al meddele dette Afsnits Indhold : 



«Abu-l-Hasan el-Ashari havde studeret M oh tazaliternes 

 Værker, Djahmiters-) og andre Sekters, som frakjendte Herren 

 alle Egenskaber og paastode i deres Forvildelse, at Gud ikke 

 havde .Magt, Visdom, Hørelse, Syn, Liv, Evighed eller 

 Villie. Han var ligeledes fortrolig med Has hwi tern es^) 

 Læresætninger om Herrens Legemligbed og materielle Egen- 

 skaber, idet disse paastode, at Guds Visdom, Magt, Hørelse og 

 Syn svarede til de samme Egenskaber hos Mennesket. Ashari 

 holdt Mellemvejen, idet lian lærte, at Gud besidder alle disse 

 Egenskaber, men i en Grad, der udelukker enhver Sammen- 

 ligning med Menneskets. Djahm b. Safwan*) lærte, at Men- 

 nesket aldeles ingen Magt besidder over sine Handlinger, og at 

 dets moralske Ansvar er Intet; Mohtazaliterne derimod holdt 

 paa Menneskets Magt over Handlingerne og paa dets moralske 

 Ansvarligbed; Ashari neglede Menneskets Magt over dets 

 Handlinger, men holdt paa den moralske Ansvarlighed. Hash- 

 vv i terne forsvarede Muligheden af at skue Herren som enhver 

 anden Gjenstand med en bestemt Form^); Mohtazaliterne, 



') S. Ab. annal. Ulam. t. 111 p. 258. 



') Sign. Scharastani ved Haarbrucker t. I p. 89 flg. 



3) Sign. ibd. p. 114 flg. 



*) Sign. ibd. p. 90. 



*) S. ibd. p. 116. 



