64 



at lian vaager over deres Lykke og styrer dem , men 

 derimod leder de Vantro i V'Idfarelse uden at give dem 

 Troens og Vejledningens Naade ; hvis det ikke forholdt sig 

 saaledes, vilde de være frelste, og hvis han styrede dem, 

 vilde de være vel styrede, som han selv siger: «Den, 

 hvem han ledei", er vel ledet, og den, hvem han 

 vildleder, er fortabt*). Vi lære, at Gud vel har Magt til 

 at frelse de Vantro og vise dem sin Naade , saa at de 

 vare i Stand til at blive Troende, men han vil, al de skulle 

 forblive vantro overensstemmende med hans Alvidenhed. 

 Derfor skuffer han dem og forsegler deres Hjerter; det 

 Gode og Onde afhænger følgelig ene af Guds Beslutninger 

 og af hans Almagt. 



13. Vi anerkjende derfor Herrens FJeslutninger og hans Magt 

 over det Gode og det Onde, det Frelsende og det Fordær- 

 velige. Vi vide, at Alt, hvad der indtræder til vor Frelse, 

 ikke har til Formaal at vildlede os, men at derimod hvad 

 der vildleder, ikke tjener til at lede os paa rette Vej, at 

 vi ere ude af Stand til paa nogen Maade selv at arbejde 

 for vor Sjæls Frelse og at undgaa det Fordærvelige , men 

 at Alt er overladt til hans Villie; vi overgive vor Lod til 

 ham, idet vi tilstaa vor Usselhed og vor Trang til ham i 

 hvert Øjeblik. 



14. Vi bekjende, at Koranen er uskabt, og at hver, som antager 

 Koranens Frembringelse som Menneskeværk, er vantro. Vi 

 tro, at Herren vil vise sig for vore Øjne paa Opstandelsens 

 Dag som Fuldmaanen for de Troende ifølge de fra Pro- 

 pheten nedarvede Traditioner, som: «De Vantro skulle 

 blive indhyllede i Mørke paa den Dag, da de 

 Troende skulle se ham«, og Koranverset: "Visselig, 

 den Dag ville de blive udelukkede fra Herrens 



>) s. 7 V. 177. 



