85 



Blomster, hvis Kronhlade cre dobbelt saa lange som bæger- 

 bladene, n. marinum, som den i Habitus mere ligner, adskiller 

 sig fra denne Art ved en tykkere, hvid-gjennemsigtig Stængel, 

 meget kortstilkede Blade med langstrakte, parallelle Rige, en 

 linseformigt sammentrykt (ikke kuglerund) Blomsterknop, ^maa- 

 frugter med skarpkjølet (ikke trind) Byg. Den er lier i Landet 

 kun funden paa ét Voxested, Vestbæk paa Samsø, hvor den 

 blev opdaget af afd. Adj. Thomsen i 1870. De her fundne 

 Exemplarer svare ganske til Du mor tiers Beskrivelse, med 

 Undtagelse af Støvdragernes og Støvvejenes relative Længde, 

 hvilken Ivarakter dog neppe er constant. 



Tab. 2910. Enjyhrasia officiiialis var, latifolia 

 l'ursh. Denne paa Færøerne, Island og Grønland ikke sjeldent 

 forekommende Form er saa forskjellig fra den typiske E. offici- 

 nalis, at den syntes mig med lige saa stor Ret at fortjene et 

 selvstændigt Navn som flere af de opstillede Arter i denne 

 meget polymorfe Slægt. Jeg gav den derfor foreløbig Navn af 

 E. arctica, og under dette Navn er den opført med en kort 

 Diagnose i Rostrups Færøernes Flora (Bot. Tidsskr. 1, 4, p. 

 \1). Uden forøvrigt at foregribe Spørgsmaalet om, hvor vidt de 

 andre karakteristiske Former E. salishurgensis, E. gracilis Fr., 

 E. minima Schleich. og E. parvijhra Fr. ere Arter eller kun 

 Former af E. offic. (ikke at tale om de talrige saakaldte Arter, 

 der ere opstillede af Jordan o. fl.), skal jeg her kun tilføje den 

 Bemærkning, at det af mig interimistisk givne Navn ikke kan 

 opretholdes, da den samme Form vistnok tidligere har været 

 kjendt og beskrevel. Den synes nemlig aldeles at slemme 

 overens med E. officinalis /9. tatarica (Fisch.) Benth. i DC. 

 Prodr. , og et endnu ældre Navn for den samme Plante er E. 

 latifolia Pursh. Dette sidste Navn, formentlig det ældste, bør 

 derfor beholdes, men jeg har, i Overensstemmelse med Bentham, 

 kun opført den som en i Polaregnene vidt udbredt Form af E. 

 officinalis, idet jeg overlader til dem, der have Lejlighed til at 

 iagttage Planten paa dens naturlige Voxesteder, at afgjøre om 



