90 



krydsbefrugtes (se Botan. Tidsskrift, 11 R., 4. Bd., S. 223—24 

 en Meddelelse af Hr. Gartner Friedrichsen)*); fremdeles paa 3 

 Arter Zamia : furfuracea Ait., Leyboldi Miq. og en af Hr. Apotheker 

 S ty ru p fra Puertocabello i Frø hjemsendt Art, der formodentlig er 

 den i de Egne hjemmehørende Z. muricata Willd., og endelig 

 paa 3 Arter Cycas : revoluta Thunb. , circinalis Linn. og 

 sphærica Roxb., af hvilken der ogsaa er Spiritus-Materiale paa 

 Museet samlet paa Nikobarerne af Kamp hovener; efter at 

 dette Manuskript var færdigt, har jeg ogsaa faaet Dioon edule 

 Lind!, til Undersøgelse. 



I den følgende Fremstilling lægger jeg især Ceratozamia til 

 Grund som den mig bedst bekjendte Slægt og fremhæver saa, 

 hvor jeg hos de andre har fundet Afvigelser. 



Blomstens Stilling 



Nogle Botanikere som Miquel (19, S. 360), Karsten (7, 

 S. 202) og Sachs (Lehrbuch) antage, at Blomsten hos Cyca- 

 deerne overalt er terminal (eller opstaaet ved Dichotomi), ikke. 

 blot hos Hunplanten ^'i Cycas, hvor en «normal Gjennemvoxning« 

 finder Sted, men ogsaa hos alle andre; andre Botanikere, som 

 De Bary (10, S. 574 — 77), Eichler (Bluthendiagramme) og 

 Al. Braun (13, S. 335) formode derimod, at den er lateral, 

 naar blot undtages Cj/cas-Hunblomsten. Men ingen af dem 

 støtter sig paa detaillerede, udviklingshistoriske Undersøgelser 

 og kan saaledes heller ikke levere Bevis for sine Paastande eller 

 Antagelser (jvfr. Miquel, 20, S. 352). 



Dette Spørgsmaal er imidlertid af stor Interesse; ere Cyca- 

 deerne 1-axede, idet den primære Axe afsluttes med Blomst, er 

 det ikke blot Cycas-Hunnen, men ogsaa Hannen og de andre 



*) Va'n Tieghem omtaler ogsaa Bastarddannelse mellem Ceratozamia 

 Mexicana og C. longifolia (5, S. 577). Rimeligvis ere alle disse Planter 

 Former af samme Art, hvad ogsaa iMiquel endte med at udtale: "C. 

 longifolia, robnsta, latifolia, hrevifrons, interviedia Miq. potius formæ 

 sunt (af C. Mexicana Brongn.) quam species«. (20, p. 179). 



