J6J_ 



et Sidestykke i den Tradition, hvorefter den Haivmaane, som 

 fordum — i Tidsrummet fra Aaret 1691 til Aaret 1686 — skin- 

 nede paa den wienske St. Stephanskirkes Spiir, ogsaa skulde 

 være det osmaniske Vaaben. Efter Tyrkernes Beleiring af Wien 

 i Aaret 1683 forlangte den offentlige Mening her stormende 

 dette Tegns Nedtagelse, og der herskede Jubel i Wien paa den 

 Dag, da denne Fordring blev lagen til Følge, men ligesom Sagnet 

 dengang gik, at Halvmaanens Opsættelse paa Spiret i Aaret 

 1591 skulde have hørt til Betingelserne for den Forlængelse af 

 Vaabenslilslanden fra Aaret 1584, som Tyrkerne dengang ind- 

 rømmede, saaledes kan man endnu finde dette Sagn levende 

 blandt en stor Deel af Besøgerne af Tøihuset i Wien, hvor den 

 fra Kirken nedtagne Haivmaane blandt andre Mærkeligheder 

 endnu opbevares*). 



Naar altsaa den Mening maa opgives, at Tyrkerne have 

 taget Halvmaanen til deres Vaaben som en Erindring fra Kon- 

 stantinopels Forlid, vender Spørgsmaalet tilbage om, hvorfra 

 Tegnet da egentlig skriver sig, og de ville da maaskee ikke være 

 faa, der ville tænke paa en Oprindelse fra Islam, idet det gjælder 

 om de osmaniske Tyrker som om de muhammedanske Folk over- 

 hoved, at deres Skikke i mangfoldige Retninger have deres Op- 

 rindelse fra deres Religion-). Nærmest vil det vel paa denne 

 Maade ligge at kunne tænke sig Anledningen given ved en eller 

 anden af de muhammedanske Legender. I Sales Oversættelse af 

 Koranen, hvor han i Anmærkningerne har tilføiet Udtog af dens 

 arabiske Kommentatorer, meddeles saaledes et Sted denne, at 

 da En havde begjært af Muhammed, at denne skulde lade ham 

 see et Tegn, da havde Maanen viist sig spaltet , <■ saaledes, at 



') L. Engelstoft, Wiens Beleiring af Tyrlcerne i Aaret 1683, i Udvalg af 

 Laurids Engelstofts Skrifter. Kjøbenhavn. 1859—1862. II, 210—212. 



*) Hammer-Purgstall, Ueber die Begrundung der Sitten, Gebråuche und 

 Manieren der Araber, Perser und Tiirken aus ihrer Religion, i Deutsche 

 Vierteljahrschrift. 1839. III, 312—334. 



Overs, over d. K. D. Vidensk. Selsk. Forh. 1877. ti 



