162 



den ene Halvdeel var forsvunden og kun den anden var 

 at see" *). 



Paa den anden Side vil der dog ogsaa herimod strax møde 

 Tvivl. 



Da de osmanislte Tyrlier i Begyndelsen af det sextende 

 Aarhundrede erobrede Ægypten, og Selim 1 efler Seiren ved 

 Ghiseli (1517) lod den sidste Mameluk-Sultan Tuman-Bey liænge 

 ved en af Kahiras Porte, foregik i Orienten en Forandring, der 

 kan betragtes som et Slags Sidestykke til den Maade, hvorpaa 

 i Occidenten, efter Carl den Stores Tog til Rom, den gamle 

 romerske Keiserværdighed var gaaet over til Frankerne. Khali- 

 fatet, der tidligere havde været hos Omeijaderne i Damascus og 

 Abbassiderne i Bagdad, senest hos Abbassidernes af de mame- 

 lukiske Sultaner aldeles afhængige Rester i Ægypten, gik nu 

 over til de osmaniske Tyrker; fra denne Tid var den osmaniske 

 Sultan for alle de Rettroende Islams Bærer, saaledes som Indien 

 i det forrige Aarhundrede anerkjendte det, da man saa Tippo 

 Sahib fra Seringapatnam sende Bud til Konstantinopel om Hjælp, 

 og nu igjen har viist ved saa mange Bevægelser i Anledning af 

 den Konstantinopel selv truende Fare. Med Khalifatets Over- 

 gang til de osmaniske Tyrker fulgte den saakaldte »Sandschak 

 Sherif«) eller Profetens hellige Fane, efter nogle arabiske For- 

 fatteres Forsikkring oprindelig et Dørforhæng i Aischas, hans 

 Yndhngshuslrues, Forværelse, og som fra Bagdad ogsaa var bleven 

 bragt til Ægypten. Selim I afgav den til Opbevaring i den 

 store Moskee i Damascus, men med de syriske Janitscharer 

 kom den i Aaret 1594 til Europa, paa Foranstaltning af Slor- 

 viziren Sinan-Pascha, der haabede ved den som en Talisman at 

 kunne opmuntre de dengang i Ungarn kæmpende, udmattede 

 Tropper^). Den har senere, ligesom andre Relikvier fra Pro- 



') The Koran, translated into English immediately (rom the original Arabic, 

 With explanatory notes , taken from the most approved Gommentators. 

 By George Sale London. 1764. II, 405. 



^) J. V. Hammer, Geschichte des osmanischen Reiches. IV, 226. 



