165 



kaster Eder ikke ned for Maanen, men kaster Eder ned for Gud, 

 thi han har skabt dem, om I ellers ville tjene ham«*). 



Den afgjørende Hovedvægt for det hele Spørgsmaals Be- 

 svarelse faaer endelig et Moment, hvorpaa der her endnu skal 

 gjøres opmærksom. Førend Tyrkerne antoge Islam, stode de i 

 religiøs Henseende paa det samme Standpunkt som de andre 

 Stammer af den altaiske Race, Tunguser, Mongoler, Samojeder 

 og Finner. Ogsaa Folkene af den tyrkiske Stamme troede op- 

 rindelig paa Trolddomsevnen til at vinde gode og bekæmpe 

 onde Aander eller den saakaldte Schamanisme, saaledes kaldet 

 efter Navnet Schamaner, der i Almindelighed udledes af del 

 indiske Ord qramana^ en Bodsøver, men som Schott foretrækker 

 at udlede af et samojedisk Verbum szamaljam^ der skal betyde: 

 jeg tryller-). Efter at Temudschin med Tilnavn Tschingiskhan 

 eller »den Urokkelige" i Slutningen af del tolvte og i Begyn- 

 delsen af del trettende Aarhundrede havde stillet sig i Spidsen for 

 saa mange mongolske og tyrkiske Folkeslag, kunde man senere 

 ved Hoffet i Karakorum see et Stevne af de forskjelligste frem- 

 mede Religioner; Buddhisme, Confucius's Religion, Parsisme 

 mødtes her paa den besynderligste Maade med de monotheistiske 

 Religioner, med Mosaisme, Kristendom og Muhammedanisme. 

 Men Tschingiskhan selv var ikke Muhammedaner — først hans 

 Sønnesøn Berke antog Islam^) — , og det Samme tør vistnok 

 antages om den allerstørste Deel af de tyrkiske og mongolske 

 Stammer, hvormed han allerede i Aaret 1209 stormede den 

 store chinesiske Muur og, inden han vendte sig mod Vesten, 

 grundlagde det mongolske Herredømme i det nordlige China. 

 Herom haves en historisk Beretning af en chinesisk Forfatter, 



') Le Koran, TraducUon nouvelle faite sur le textc arabe par M. Kazimirski. 



Nouvelle Edition. Paris. 1852. p. 392. 

 ^) Schott, Altajische Studien, i Philologische und historische Abhandlungen 



der koniglichen Akademie der Wissenschaften zu Berlin. Aus dem Jahre 



1866. (Berlin. 1867. 4°.). S. 138—140. 

 3) Hammer-Purgstall, Geschichte der goldenen Horde. S. 230. 



