19 



at anbringe en Blæksprutte , som han først havde kaldt Archi- 

 teuthis robusta, derpaa Onychoteuthis rohusta^ og som han nii 

 PI. XXIII. XXIV har oplyst ved Omrids af den hele Form og ved 

 flere Analyser^). Uagtet Manglen af Tentaklernes Køller, og af det 

 største Parti af hver Arm, siger Dyrets Form, Beskaffenheden 

 af dets Rygblad samt de to Rader af Sugekopper paa Armenes 

 nederste Stykke aldeles bestemt , at Dyret ikke kan være nogen 

 Enoploteuth og endnu mindre disses mest særegne Slægt: Go- 

 natus eller Verrils Lestoteuthis med sit Armudstyr i fire Rader 

 og med sin hule Kop i Gladius. Herom maa jo ogsaa Ver ril 

 have havt en bestemt Fornemmelse, ifølge flere af hans Udtryk. 

 Naar jeg iblandt disse ogsaa finder den Mening antydet, at 

 denne Form, der paa en for mig uforstaaelig Maade har plaget 

 ham, maaske kunde vise sig bedre anbragt som Onychoteuth 

 og navnlig i den Grayske Underslægt af de almindelige Krog- 

 sprutter: Ancistroteuthis ^ da føler jeg mig endelig lettet fra det 

 pinlige Tryk, der fremkaldtes ved Forfatterens unaturlige og 

 uheldige Bestræbelser-) for at finde en formentlig brugbar Plads 



1) Samme Afhandling S. 246—52, T. cit. 



'') Man gjeunemse f. Ex. de Karakteristiker, hvormed han har villet vejlede 

 Læseren til en Erkjendelse af den beskrevne Forms naturlige Stilling, 

 og som med den samme Korthed kunde have været gjengivet langt 

 rigtigere. 



Her paraderer min Slægt Dosidicus blandt Onychoteulherne, idet 

 Verril, ligesom Tryon, har gjort dens Hæftepuder paa Tentakel- 

 køllerne til « hooks » Kroge (!). — Vérany's On. Krohnii er ikke en 

 Ancistroteuth, men en OnycJiia (\), hvorom jo Vérany's egen Figur og 

 Beskrivelse belærer os. 



I hej Grad utilfredsstillende ere Angivelserne om de vigtige Forhold, 

 som Krogsprutterne frembyde i Uddannelsen af den nedre Ende af gladlus 

 eller Hornbladet, efter som dette nemlig alene danner en mere eller 

 mindre dyb Hulkegle (= Belemniternes alveolus) eller have denne Hul- 

 kegle indvendig -i udfyldt med sekondære Aflejringer (= Phragmo- 



conus), eller endelig, som de allerfleste, have en udvendig Aflejring i 

 Form af en Kam eller længere Pig (= rostrum). Naar Verril her 

 (p. 251) angiver: »But Dosidicus and Lestoteuthis also have a solid . . . conei, 

 da gjør han begge aldeles ugjenkjendelige; hos begge have vi Hulkegler, 

 men med forskjelligt Udstyr. 



